ПОСТАНОВА
Іменем України

16 жовтня 2018 року 
Київ
справа №825/1144/16
адміністративне провадження №К/9901/19373/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача: Хохуляка В.В., 
суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 (суддя - С.В. Бородавкіна) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 (головуючий суддя - Бужак Н.П., судді: Ганечко О.М., Літвіна Н.М.) у справі №825/1144/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС» до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАНС» звернулось до адміністративного суду з позовом до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому просило суд: визнати протиправними дії відповідача щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 01.06.2016  №010620161 (реєстраційний номер 9088664926); зобов'язати відповідача поновити дію договору про визнання електронних документів від 01.06.2016 №010620161 (реєстраційний номер 9088664926), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАНС» та Чернігівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Чернігівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі №825/1144/16,  прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) статті 55-1 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Доводи Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області зводяться до того, що задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо протиправності дій відповідача, які полягали у розірванні в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, оскільки наявна у податкового органу інформація надана оперативними співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про відсутність Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС» за адресою місцезнаходження, свідчить про наявність у фіскального органу законних підстав для розірвання спірного договору.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАНС» не скористалося своїм правом та не надало заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та податковим органом 01.06.2016 було укладено договір про визнання електронних документів №010620161 (реєстраційний номер 9088664926), предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів Державної фіскальної служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Відповідно до пункту 3 розділу 3 вказаного договору, орган зобов'язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у термін, визначений законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків; забезпечувати зберігання і конфіденційність отриманих в електронному вигляді податкових документів.
Згідно з пунктом 3 розділу 6 договору від 01.06.2016 №010620161 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів.

В той же час, пунктом 4 розділу 6 зазначеного договору передбачено, що орган державної фіскальної служби має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАНС» 16.06.2016 засобами електронного зв'язку було направлено Чернігівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 15.06.2016 №24/2.

Проте, з отриманої квитанції №1 про реєстрацію вказаної податкової накладної вбачається, що вона не прийнята через виявлені помилки щодо порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної  податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233, а саме: «Можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності».

Правовою підставою для одностороннього розірвання податковим органом договору та відключення позивача від бази даних слугували положення пункту 4 Розділу 6 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233, а фактичною - встановлення оперативними співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відсутності юридичної особи за адресою місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Мохнатин, вул. Перемоги, 19.

Відповідно до підпункту 20.1.7 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису передбачені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 (далі - Інструкція №233) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Додатком 1 до Інструкції №233 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено примірний договір про визнання електронних документів, відповідно до пункту 4 розділу 6 якого орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, з аналізу вищенаведених положень вбачається, що договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що згідно з пунктом 4 розділу 6 договору орган Державної фіскальної служби має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, підставою для одностороннього розірвання договору від 01.06.2016 №010620161 послугував встановлений органом доходів і зборів факт неперебування Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС» за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням (Чернігівська область, Чернігівський район, с. Мохнатин, вул. Перемоги, 19).

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають 

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-IV   (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Перелік відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, визначено частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV, пунктом 10 якої встановлено відомості щодо місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з частиною десятою статті 19 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-IV   (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі внесення до Єдиного державного реєстру запису про зміну відомостей про юридичну особу, які відповідно до цього Закону зазначаються у виписці з Єдиного державного реєстру, державний реєстратор повинен видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) заявнику виписку з Єдиного державного реєстру у день отримання від органів статистики, доходів і зборів, Пенсійного фонду України відомостей про внесення відповідних відомостей до відомчих реєстрів.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на момент розірвання договору від 01.06.2016 №010620161 Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містив відомостей про зміну Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАНС» місцезнаходження або дані про його відсутність за вказаним місцезнаходженням. Більш того, статус відомостей про юридичну особу - «відомості підтверджені».

При цьому, суд зазначає, що значення словосполучень «зміна місця реєстрації» та «відсутність за місцезнаходженням» не є тотожними у розумінні вимог чинного податкового законодавства України, є різними за тлумаченням та мають різні наслідки, що виникають у разі встановлення таких обставин.

Наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація стосовно місцезнаходження юридичної особи - позивача (15513, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Мохнатин, вул. Перемоги, 19) повністю відповідає його місцезнаходженню, вказаному в договорі про визнання електронних документів від 01.06.2016 №010620161.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV   (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відтак інформація зібрана оперативними співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків не може слугувати належним спростуванням достовірності відомостей про місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позаяк дана обставина має бути перевірена державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Зміна місця реєстрації платника має підтверджуватись відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи встановлено, що на момент одностороннього розірвання суб'єктом владних повноважень укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАНС» договору про визнання електронних документів, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців був відсутній запис про зміну місцезнаходження останнього, у контролюючого органу не було законних підстав для вчинення дій щодо розірвання договору в односторонньому порядку.

За встановлених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність Чернігівською об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області існування в спірному випадку підстав для розірвання договору від 01.06.2016 №010620161 про визнання електронних документів та, як наслідок, безпідставність неприйняття поданої позивачем податкової накладної від 15.06.2016 №24/2.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та  (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі №825/1144/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
І.Я. Олендер
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду