ПОСТАНОВА
Іменем України

07 вересня 2018 року 
Київ
справа №826/7238/16
адміністративне провадження №К/9901/19911/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді                     Берназюка Я.О.,
суддів:                                          Гриціва М.І., Коваленко Н.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу № 826/7238/16 за позовом Мелігант Груп ЛТД до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» про визнання протиправними дій та скасування рішення за заявою Мелігант Груп ЛТД про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України у складі колегії суддів: Гончар Л.Я., Горбатюка С.А., Черпіцької Л.Т. від 14 лютого 2017 року,
В С Т А Н О В И В :
У травні 2016 року Мелігант Груп ЛТД (MELIGANT GROUP LTD) звернулась до суду з позовом до Національного банку України (далі - НБУ, відповідач - 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, відповідач - 2), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» (далі - ПАТ «Банк «Юнісон», третя особа), у якому просила:
- визнати протиправною постанову Правління НБУ від 24 березня 2016 року № 189/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку»;
- визнати протиправною та скасувати постанову Правління НБУ від 28 квітня 2016 року № 300/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації»;
- скасувати рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 28 квітня 2016 року № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Юнісон» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», прийнятого на підставі постанови Правління НБУ № 300/БТ від 28 квітня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних»;
- визнати відсутність компетенції НБУ (ідентифікаційний код: 0032106, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Інститутська, 9) вимагати надання документів стосовно фінансового, майнового стану та джерел походження коштів осіб, визначених в листах НБУ від 07 квітня 2016 року № 24-004/29744/БТ та від 19 квітня 2016 року № 24-0004/33891;
- визнати дії НБУ (ідентифікаційний код: 0032106, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Інститутська, 9) щодо висунення вимог з надання документів, визначених в листах НБУ від 07 квітня 2016 року № 24-004/29744/БТ та від 19 квітня 2016 року № 24-0004/33891 протиправними;
- визнати протиправним та скасувати рішення НБУ (ідентифікаційний код: 0032106, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Інститутська, 9) від 03 листопада 2015 року про визнання структури власності ПАТ «Банк «Юнісон» непрозорою (такою, що не відповідає вимогам щодо її прозорості, установленим НБУ), оформлене листом від 03 листопада 2015 року вих. № 24-01013/8329.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення та дії відповідачів прийняті (вчинені) всупереч вимогам чинного законодавства. На думку позивача, спільні неправомірні дії відповідачів порушують права та охоронювані законом інтереси позивача щодо управління банком.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року касаційну скаргу Мелігант Груп ЛТД залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року - без змін.
Не погоджуючись з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року, Мелігант Груп ЛТД звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 237 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), зокрема, неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.
Ухвалою Верховного Суду України від 20 квітня 2017 року відкрито провадження у справі № 826/9686/17 за заявою Мелігант Груп ЛТД про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року.
Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.
У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддю-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року прийнято до свого провадження заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року у справі за позовом Мелігант Груп ЛТД до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» про визнання протиправними дій та скасування рішення.
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «Банк «Юнісон» є суб'єктом господарювання та здійснює діяльність на підставі Банківської ліцензії від 08 лютого 2013 року № 267 та Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 15 лютого 2013 року № 267, виданих НБУ, та позивач є учасником ПАТ «Банк «Юнісон» із розміром статутного капіталу 9,44%.
Станом на 08 березня 2015 року ПАТ «Банк «Юнісон» не мав власників істотної участі та до переліку ключових учасників входили одинадцять юридичних осіб, згідно з відомостями про структуру власності ПАТ «Банк «Юнісон».
Відомості про структуру власності ПАТ «Банк «Юнісон» містять інформацію щодо остаточних ключових учасників банку (одинадцять фізичних осіб), які через окремі юридичні компанії мали участь у банку.
За наслідками розгляду наданої структури власності ПАТ «Банк «Юнісон» НБУ листом від 25 вересня 2014 року № 41-113/54578 зобов'язав ПАТ «Банк «Юнісон» у день отримання листа довести до відома своїх акціонерів про необхідність розкриття повної інформації щодо його власників (як прямих, так і опосередкованих) та подання ними до НБУ документів про погодження набуття істотної участі/контролю в банку до 30 грудня 2014 року, а також попередив ПАТ «Банк «Юнісон», що у разі ненадання до 30 грудня 2014 року достовірної інформації щодо реальних власників істотної участі/контролерів (як прямих, так і опосередкованих) та відповідного пакету документів для погодження набуття істотної участі у банку, буде розглянуто питання про віднесення банку до категорії проблемних.
Листом від 13 жовтня 2014 року № 845/14 ПАТ «Банк «Юнісон» повідомив НБУ, що ним було направлено повідомлення всім акціонерам про необхідність розкриття повної інформації щодо їх власників (як прямих, так і опосередкованих) та подання ними до НБУ документів про погодження набуття істотної участі/контролю в банку до 30 грудня 2014 року.
Листом від 28 серпня 2015 року № 24-00011/61248 НБУ, керуючись пунктом 6 Положення про порядок надання відомостей про структуру власності банку, затвердженого постановою Правління НБУ від 21 травня 2015 року № 328 (далі - Положення № 328), звернувся до ПАТ «Банк «Юнісон» із запитом щодо документів на підтвердження майнового стану остаточних ключових учасників банку (фізичних осіб) у встановлений термін до 28 вересня 2015 року, з метою перевірки прозорості структури власності банку.
Листом від 25 вересня 2015 року № 905/13 ПАТ «Банк «Юнісон» повідомив НБУ, що ним було направлено запити на десять найбільших акціонерів банку - юридичних осіб з вимогою надати інформацію та документи на підтвердження майнового стану і джерел походження коштів остаточних ключових учасників банку до НБУ, та проінформовано про заплановану передачу акцій банку згідно з підписаними договорами купівлі-продажу акцій окремими учасниками банку, зокрема, компаніями ЛАБАРНЕЙ АДВАНС ЛТД (LABARNEY ADVANCE LTD), ІГЕЙЗЕР КЕПІТАЛ ЛТД (EGASER CAPITAL LTD), ІНТЕНТОС СІСТЕМ ЛТД (INTENTOS SYSTEMS LTD), РІЧМАНТІ ХОЛДІНГ ЛТД (RICHMANTY HOLDING LTD), ВЕНТАТРАНС СІСТЕМС ЛТД (VENTATRANS SYSTEMS LTD) на користь компанії ЮНІСТРАДА ІНВЕСТ ЛТД (UNISTRADA INVEST LTD) після отримання погодження НБУ на набуття ОСОБА_3 істотної участі банку.
Листом НБУ від 03 листопада 2015 року № 24-01013/83329 ПАТ «Банк «Юнісон» повідомлено, що жодної інформації щодо остаточних ключових учасників ФЕЛІГРАНТ ЕЛАЙЄНС ЛТД (FELIGRANT ALLIANCE LTD), ГОРАЙТЕЛ СОЛЮШНС ЛТД (GORAITEL SOLUTIONS LTD), МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД (MELIGANT GROUP LTD), АЛМОНВОРТ ІМПЕЙ ЛТД (ALMONWORT IMPEY LTD), АМОКОРД ІНВЕСТ ЛТД (AMOCORD INVEST LTD), які сукупно контролюють більше 43% статутного капіталу банку, та подання ними документів для підтвердження майнового стану не надходило та, з огляду на неподання достатніх доказів на підтвердження відповідності структури власності банку вимогам щодо її прозорості, зокрема, зважаючи на те, що відсутня інформація про майновий стан п'яти остаточних ключових учасників, які сукупно контролюють більше 43% статутного капіталу банку, визнано структуру власності ПАТ «Банк «Юнісон» непрозорою (такою, що не відповідає вимогам щодо її прозорості, установленим Нацбанком) відповідно до пункту 6 Положення № 328. НБУ запропонував банку та його акціонерам вжити невідкладних заходів для приведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості упродовж одного місяця з дати отримання цього листа. Протягом тижня з дати отримання цього листа запропоновано банку та реальним кінцевим бенефіціарним власникам подати план приведення структури банку у відповідність до вимог чинного законодавства. У випадку неприведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості у встановлений цим листом строк, НБУ залишає за собою право ухвалити рішення про віднесення банку до категорії проблемних на підставі підпункту 6 пункту 12.2 глави 2 розділу ІІ Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління НБУ від 17 серпня 2012 року № 346 (далі - Положення № 346).
Постановою Правління НБУ від 24 березня 2016 року № 189/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» зазначений банк віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів та до кінця цього строку йому встановлено ряд обмежень.
Листом ПАТ «Банк «Юнісон» від 31 березня 2016 року № 43/13-БТ «Щодо приведення структури власності ПАТ «Банк «Юнісон» у відповідність до вимог щодо її прозорості», на виконання постанови Правління НБУ від 24 березня 2016 року № 189/БТ, повідомлено НБУ, що фізичні особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають на меті набути у власність відповідно 10,3%, 14,0%, 24,2%, 10,3% акцій банку до 01 липня 2016 року, що в цілому становитиме близько 58,8% акцій. Зазначені фізичні особи планують придбати відповідну кількість акцій безпосередньо як фізичні особи у інших акціонерів банку та у компаній, що знаходяться під їх контролем. Після завершення зазначених транзакцій акціонери банку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають на меті довести до 20 серпня 2016 року долю своєї участі у статутному капіталі банку до 18,6% та 18,5% відповідно. Також було зазначено, що незважаючи на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винесено заборону набувати істотну участь у банку, чинне законодавство не забороняє у разі відмови в погодженні набуття істотної участі повторно надати пакет документів до НБУ на погодження набуття істотної участі у банку у встановленому порядку. Крім того, станом на 31 березня 2016 року рішення НБУ щодо можливості набуття істотної участі банку ОСОБА_7 не відоме.
У додатку № 2 до зазначеного листа наведено детальний план заходів щодо приведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості, встановлених НБУ, який передбачав погодження спільного набуття істотної участі в банку у загальному розмірі 58,8% ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Листом НБУ від 07 квітня 2016 року № 24-004/29744/БТ висловлено зауваження до плану заходів щодо приведення структури власності ПАТ «Банк «Юнісон» у відповідність до вимог законодавства, зокрема, згідно з пунктом 2 вказаного листа акціонерами банку станом на 01 січня 2014 року були компанії IDP CAPITAL LTD (АЙ. ДІ. ПІ. КЕПІТАЛ ЛТД) (частка у розмірі 82,5%) та MCHL FINANCE LTD (ЕМ. СІ. ЕЙЧ. ЕЛ. ФАЙНЕНС ЛТД) (частка у розмірі 17,5%) відповідно до відомостей про структуру власності банку. Поточні акціонери банку (11 юридичних осіб - резидентів Республіки Кіпр) придбали акції банку у 2014 році. Враховуючи те, що внаслідок продажу акцій банку в цей період відбувалась зміна контролю за банком, про що неодноразово заявлялось його керівниками, а також у зв'язку з тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є засновниками окремих компаній - акціонерів банку, до НБУ необхідно надати документи, які підтверджують купівлю акцій банку, її умови та оплату купівельної ціни (договори купівлі-продажу, платіжні доручення тощо). Крім того, до НБУ мають бути подані інформація та документи про джерела походження коштів у поточних акціонерів банку - юридичних осіб для оплати акцій банку згідно з договорами купівлі-продажу, в тому числі для формування статутних капіталів вказаних компаній. Згідно з інформацією, отриманою НБУ, акціонери банку - компанії ГОРАЙТЕЛ СОЛЮШНС ЛТД (засновник ОСОБА_6), Мелігант Груп ЛТД (засновник ОСОБА_5), РІЧМАНТІ ХОЛДІНГ ЛТД (засновник ОСОБА_4) є власниками по 15,7% акцій страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» кожний, у зв'язку з чим до НБУ має бути подана інформація про джерела походження коштів вказаних акціонерів банку для придбання акцій ПрАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування».
Листом від 14 квітня 2016 року № 60/13-БТ ПАТ «Банк «Юнісон» запевнив НБУ у своєму прагненні дотриматись усіх умов законодавства.
НБУ листом від 19 квітня 2016 року № 24-0004/33891 зобов'язав ПАТ «Банк «Юнісон» у строк до 21 квітня 2016 року надати документи, визначені у плані заходів та пункті 2 листа НБУ від 07 квітня 2016 року № 24-004/29744/БТ.
21 квітня 2016 року до НБУ подано пакет документів для набуття істотної участі у банку.
Однак, з огляду на подання неповного пакету документів, неподання достатніх документів, що підтверджують джерела походження власних коштів заявників, рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 28 квітня 2016 року № 214 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повторно відмовлено спільно набувати істотну участь у ПАТ «Банк «Юнісон» у розмірі 58,8% статутного капіталу банку.
НБУ прийшов до висновку, що майновий стан заявників не відповідає вимогам Положення про порядок реєстрації та ліцензування банків, відкриття відокремлених підрозділів, затвердженого постановою Правління НБУ від 08 вересня 2011 року № 306 (далі - Положення № 306), зокрема, сума їх власних коштів менше частини у регулятивному капіталі банку, пропорційній частині, яка набувається кожним із заявників у статутному капіталі банку, а також ПАТ «Банк «Юнісон» не були враховані зауваження до плану заходів та не подано документи про придбання вказаними у листах НБУ від 07 квітня 2016 року № 24-004/29744/БТ та від 19 квітня 2016 року № 24-0004/33891 особами акцій банку та ПрАТ «Страхова компанія «Юнісон Страхування» у 2014 році, які були необхідні для оцінки фінансово-майнового стану заявників.
Враховуючи те, що банк та його акціонери упродовж 2014-2016 років не привели структуру власності банку до вимог щодо її прозорості, не виконали план заходів, оскільки не було підтверджено майновий стан осіб, які мали намір набути істотну участь у банку, постановою Правління НБУ № 300/БТ від 28 квітня 2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних» віднесено ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних.
На підставі постанови Правління НБУ № 300/БТ від 28 квітня 2016 року Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 28 квітня 2016 року № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Юнісон» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно якого розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Юнісон» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на 1 місяць з 28 квітня 2016 року по 27 травня 2016 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Юнісон» начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченку А.М. строком на один місяць з 28 квітня 2016 року по 27 травня 2016 року.
Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 26 травня 2016 року № 829 продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Юнісон» з 28 травня 2016 року до 27 червня 2016 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Шевченка А.М. з 28 травня 2016 року до 27 червня 2016 року включно.
Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 21 червня 2016 року № 1051 продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Юнісон» Шевченка А.М. до дати отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон» після скасування заходів забезпечення позову, накладених судом.
Вважаючи незаконними рішення та дії відповідачів, що в кінцевому випадку призвели до введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Юнісон», Мелігант Груп ЛТД (MELIGANT GROUP LTD) звернулась до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної та касаційної інстанцій, вказав на законність оскаржуваних рішень НБУ про визнання структури власності ПАТ «Банк «Юнісон» непрозорою, про віднесення ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку, про віднесення ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних, вимог НБУ щодо надання банком документів стосовно фінансового/майнового стану та джерел походження коштів осіб - акціонерів банку, та відсутність підстав для скасування рішення Виконавчої дирекції ФГВФО від 28 квітня 2016 року № 614.
У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року Мелігант Груп ЛТД посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 73, 75 та 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Положення № 346.
На обґрунтування заяви надано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року № К/800/11692/16, № К/800/11245/16, № К/800/11968/16 у справі № 826/1162/16 та від 06 грудня 2016 року № К/800/17041/16, № К/800/17578/16, № К/800/17979/16 у справі № 826/24203/15, у яких суд по-іншому застосував одні й ті самі норми права у подібних правовідносинах.
Перевіряючи наведені у заяві доводи, колегія суддів виходить з наступного.
В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року у справі № 826/1162/16, доданій до заяви, як приклад неоднакового застосування норм матеріального права судами касаційної інстанції у подібних правовідносинах, суд касаційної інстанцій дійшов до висновку про те, що правовою підставою для віднесення банку до категорії проблемних є встановлення НБУ факту вчинення ним ризикової діяльності, а підставою для визнання банку неплатоспроможним - невиконання ним у межах установленого законодавством семиденного строку свого обов'язку щодо повідомлення НБУ про заходи, які він вчинятиме з метою приведення своєї діяльності у відповідність з вимогами законодавства, та невжиття ним таких заходів.
При цьому, як встановлено судами у цій справі, ПАТ «УКРІНБАНК», щодо якого винесено оскаржувану постанову Правління НБУ про віднесення його до категорії неплатоспроможних, здійснювались конкретні заходи з метою приведення своєї діяльність у відповідність із вимогами законодавства.
Крім того, як встановлено судами у даній справі, відповідачі (НБУ, ФГВФО) не надали доказів, які б підтверджували наявність порушень банківського законодавства ПАТ «УКРІНБАНК» та, відповідно, правомірність прийнятої НБУ постанови.
У зв'язку з цим, однією з підстав визнання судами, рішення яких залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року, незаконною постанови НБУ про віднесення ПАТ «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних та її скасування, є відсутність належних та допустимих доказів того, що банком порушено вимоги банківського законодавства.
У іншій, поданій для порівняння ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року у справі № 826/24203/15, встановлено, що суди дійшли до висновку, що оскільки на момент прийняття оскаржуваної постанови № 452/БТ ознак неплатоспроможності ПАТ «Радикал Банк» не існувало, у відповідача були відсутні підстави для застосування до банку найсуворішого засобу впливу, з усіх можливих, передбачених статтею 73 Закону № 2121-III.
В обґрунтування висновку щодо протиправності постанови № 452/БТ Вищим адміністративним судом України зазначено, що підстави для прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних визначені у статті 76 Закону № 2121-III. До таких підстав належать, зокрема: неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; невиконання банком протягом п'яти робочих днів поспіль двох і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами та/або встановлення фактів невідображення в бухгалтерському обліку документів клієнтів банку, що не виконані банком у встановлений законодавством строк, після віднесення банку до категорії проблемних; та інше.
Виходячи з аналізу вказаної норми, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що застосування до банку такого заходу впливу як віднесення його до категорії неплатоспроможних безпосередньо обумовлено наявністю у банку проблем в фінансовому стані, які зумовлюють його неплатоспроможність.
Тобто, зі змісту ухвал Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року у справі № 826/1162/16 та від 06 грудня 2016 року у справі № 826/24203/15, поданих для підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права судами касаційної інстанції у подібних правовідносинах, вбачається, що у цих справах підставою для прийняття рішення про визнання протиправною та скасування постанови НБУ про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних, є недоведення відповідачами порушення банками на момент винесення оскаржуваних постанов вимог банківського законодавства, а також неврахування НБУ того, що банки здійснювали всі можливі заходи, спрямовані на приведення фінансових показників своєї діяльності до встановлених нормативів.
Разом з тим, у справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій, з висновками яких погодився Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 14 лютого 2017 року, дійшли до висновку, що оскаржуваною постановою НБУ № 189/БТ, з урахуванням частини другої статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», глав 3, 5 розділу І, глави 12 розділу II Положення № 346, НБУ правомірно віднесено ПАТ «Банк «Юнісон» до категорії проблемних з огляду на невідповідність структури власності банку вимогам щодо її прозорості та невиконанням банком вимог щодо вжиття невідкладних заходів приведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості. В подальшому, постановою Правління НБУ від 28 квітня 2016 року № 300/БТ ПАТ «Банк «Юнісон віднесено до категорії неплатоспроможних у зв'язку з тим, що ПАТ «Банк «Юнісон» та його акціонери протягом 2014 - 2016 років не привели структуру власності банку до вимог щодо її прозорості; план заходів банку не виконали, оскільки не підтверджено фінансовий/майновий стан заявників; не подали документи про придбання акцій банку, які були необхідні для оцінки фінансово-майнового стану заявників. 
Тобто, у справі, що розглядається, відповідачами було доведено порушення ПАТ «Банк «Юнісон» вимог банківського законодавства протягом тривалого періоду (2014-2016 роки), зокрема, щодо невідповідності структури власності банку вимогам щодо її прозорості, та невиконання банком вимог щодо вжиття невідкладних заходів приведення структури власності банку у відповідність до вимог щодо її прозорості, що слугувало підставою для винесення оскаржуваних постанов НБУ та рішення ФГВФО.
Наведене свідчить про те, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії судових рішень по яких додані до заяви
Зазначене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, які визначають умови віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
Колегія суддів акцентує увагу, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 01 жовтня 2015 року у справі № 5-106кс15 та від 21 травня 2014 року у справі №6-33цс14. 
Порівняльний аналіз ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року та рішень, доданих до заяви про перегляд, свідчить про те, що, зокрема, суб'єктний склад, а також об'єкт і предмет правового регулювання у цих справах відмінні.
Частиною першою статті 244 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) передбачено, що суд відмовляє у задоволенні заяви, зокрема, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.
Враховуючи вищенаведене та відповідно до частини першої статті 244 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), колегія суддів дійшла до висновку, що у задоволенні заяви Мелігант Груп ЛТД про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року слід відмовити.
Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року),
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви Мелігант Груп ЛТД про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року у справі за позовом Мелігант Груп ЛТД до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: публічне акціонерне товариство «Банк ««Юнісон» про визнання протиправними дій та скасування рішення відмовити. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий                                                                       Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                  М.І. Гриців
                                                                                          Н.В. Коваленко