Постанова
Іменем України
24 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 758/67/16-ц
провадження № 61-18765 св 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., 
Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»,
представники відповідача: КвашнінМихайло Олександрович, Винник Олексій Петрович, Мединський Максим Миколайович,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року у складі судді Шаховніної М. О. та рішення Апеляційного суду м. Києва 
від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М., Болотова Є. В., 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») про стягнення коштів.
Позовна заява мотивована тим, що 19 серпня 2011 року між ПАТ «ПУМБ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Джерман Моторз» укладено кредитний договір № 366-КД, відповідно до умов якого боржнику було надано кредит у розмірі 609 тис. доларів США зі сплатою процентів за ставкою 7 % річних строком до 15 лютого 2013 року.
У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ним та ПАТ «ПУМБ» були укладені договори: договір поруки № 375-П від 19 серпня 2011 року, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відповідати перед відповідачем в повному обсязі за виконання зобов'язань боржником за кредитним договором; договір застави майнових прав № 371-ЗМП, відповідно до якого позивач передав відповідачу в заставу грошові кошти у розмірі 16 тис. доларів США, що розміщені на депозитному рахунку НОМЕР_1, які належать йому за договором банківського вкладу № 12353465 від 19 серпня 2011 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Джерман Моторз»; договір № 374-ЗМП застави майнових прав за депозитним договором від 22 серпня 2011 року, відповідно до якого позивач передав в заставу банку майнові права на грошові кошти в розмірі 625 тис. доларів США, що розміщені за договором банківського вкладу (депозиту) № 12361958 від 22 серпня 
2011 року.
22 серпня 2011 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу № 374-ЗМП, згідно якої, строк розміщення вкладу встановлено з 22 серпня 2011 року до настання в тому числі однієї з таких подій - на четвертий банківський день за днем порушення ТОВ «Джерман Моторз» строку виконання будь-якого з боргових зобов'язань за кредитним договором (включаючи цей день).
Листом від 22 квітня 2013 року ПАТ «ПУМБ» повідомив його, що з вересня 
2012 року ТОВ «Джерман Моторз» несвоєчасно сплачував нараховані проценти по кредиту, а тому у зв'язку з невиконанням зобов'язань 
ТОВ «Джерман Моторз» банк, керуючись умовами депозитного договору № 2 та додаткової угоди № 1 від 22 серпня 2011 року здійснив повернення вкладу на поточний рахунок позивача визначений пунктом 2.2.1 додаткової угоди № 1 та списав з даного рахунку грошові кошти для виконання зобов'язання 
ТОВ «Джерман Моторз» за кредитним договором у розмірі 
618 383, 28 доларів США.
Посилаючись на те, що строк дії депозитних договорів закінчився на момент списання коштів, беручи до уваги те, що такий порядок звернення стягнення, як списання коштів з депозитного рахунку, не передбачений чинним законодавством, позивач просив стягнути з ПАТ «ПУМБ» на свою користь грошові кошти у розмірі 618 383, 28 доларів США та судовий збір.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «ПУМБ» про стягнення коштів відмовлено.
Рішення районного суду мотивовано тим, що списання коштів з рахунку ОСОБА_4 відбулось у передбачений договором спосіб та повідомлення поручителя про кредитну дисципліну позичальника не є обов'язковою умовою. Відмовляючи у задоволенні позову, суд також вказав на пропуск ОСОБА_4 строку позовної давності, оскільки про списання коштів з рахунку він повинен був дізнатися після отримання банківської виписки, яку зобов'язався отримувати щомісячно.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_10, подану представником - ОСОБА_11, задоволено частково.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення суду посилання на застосування наслідків пропуску строку позовної давності. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що договором банківського вкладу від 22 серпня 2011 року визначено такий спосіб звернення стягнення на заставлене майно як списання грошових коштів, що обліковувались на депозитному рахунку. Тому було дотримано умову домовленості сторін. 
Суд першої інстанції, пославшись на постанову Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» не звернув належної уваги на роз'яснення, відповідно до якого підстава для відмови у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строків позовної давності та підстава для відмови у задоволенні позову з міркувань його необґрунтованості є різними та взаємовиключними. 
У касаційнійскарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у квітні 2017 року, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди при вирішенні справи не врахували, що відповідач жодного разу не повідомив позивача про систематичні порушення ТОВ «Джерман Моторз» умов кредитного договору. Також суди не звернули уваги на те, що позивач не отримував жодних документів про те, що відповідачем ініційовано стягнення на предмет застави, жодної письмової домовленості сторін або рішення суду, як це передбачено договором застави та чинним законодавством України. 
У запереченнях, поданих до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у серпні 2017 року ПАТ «ПУМБ» на касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначено, що списання грошових коштів було здійснено з поточного рахунку після повернення вкладу на поточний рахунок відповідно до договору поруки, договору банківського рахунку та договору банківського вкладу. Щодо строку позовної давності, то саме з 31 жовтня 
2012 року почався його перебіг, а сплив він 01 листопада 2015 року. Позивачем позов було подано лише 11 січня 2016 року, тобто з пропуском вказаного строку.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
03 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Судами встановлено, що 18 серпня 2011 року між сторонами укладено договір банківського (карткового) рахунку № 12347600, відповідно до умов якого ОСОБА_4 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 у валюті USD (долар США).
19 серпня 2011 року між сторонами укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 12353465 на суму 16 тис. доларів США. Строк вкладу за цим депозитним договором до 19 лютого 2013 року.
22 серпня 2011 року між сторонами укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 12361958 на суму 625 тис. доларів США. Строк вкладу за цим депозитним договором, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 22 серпня 2011 року, становить до настання будь-якої з нижченаведених подій/дат (в залежності від того, яка з цих подій/дат настане раніше: 15 лютого 2013 року. Умовою повернення вкладу при настанні цього строку є виконання 
ТОВ «Джерман Моторз» боргових зобов'язань за кредитним договором 
№366-КД, укладеним 19 серпня 2011 року між банком та боржником. Такою датою є дата зарахування на відповідні рахунки банку грошових коштів в обсязі, необхідному для виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Підтвердженням зарахування зазначених коштів є письмове повідомлення банку, що надається вкладнику на його вимогу; на четвертий банківський день за днем порушення боржником строку виконання будь-якого з боргових зобов'язань за кредитним договором (включаючи цей день); в день пред'явлення вкладником вимоги про дострокове повернення вкладу/частини вкладу.
19 серпня 2011 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Джерман Моторз» укладено кредитний договір № 366-КД, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 609 тис. доларів США, зі сплатою процентів за ставкою 
7 % річних, строком до 15 лютого 2013 року.
З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника між банком та ОСОБА_4 укладені наступні договори: договір поруки № 375-П 
від 19 серпня 2011 року; договір № 371-ЗМП застави майнових прав за депозитним договором від 19 серпня 2011 року, предметом якої є грошові кошти (16 тис. доларів США), розміщені на рахунку № НОМЕР_4 у ПАТ «ПУМБ» згідно із договором банківського вкладу (депозиту) № 12353465 від 19 серпня 2011 року; договір №374-ЗМП застави майнових прав за депозитним договором від 22 серпня 2011 року, предметом якої є грошові кошти (625 тис. доларів США), розміщені на рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ «ПУМБ» згідно із договором банківського вкладу (депозиту) № 12361958 від 22 серпня 
2011 року.
22 серпня 2011 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору банківського рахунку, відповідно до якої договір банківського рахунку доповнено, зокрема, пунктом 7.4 наступного змісту: «При настанні строків виконання будь-яких зобов'язань ТОВ «Джерман Моторз» за кредитним договором № 366-КД від 19 серпня 2011 року, укладеним між банком та 
ТОВ «Джерман Моторз» в порядку та на умовах, встановлених кредитним договором, банк набуває право, а клієнт цим безвідклично доручає банку самостійно списувати з поточного рахунку клієнта, зазначеного в пункті 2.1 цього договору, грошові кошти в розмірі, необхідному для виконання зобов'язань за кредитним договором».
Відповідно до пункту 6.7 кредитного договору у випадку порушення позичальником строків виконання будь-якого з боргових зобов'язань за цим договором строк повернення кредиту, незважаючи на положення пункту 6.1 та пункту 5.4 зазначеного договору, настає на четвертий банківський день за днем, в який дане зобов'язання повинно було бути виконане (включаючи цей день).
У зв'язку із простроченням виконання ТОВ «Джерман Моторз» зобов'язань за кредитним договором більш ніж на чотири банківських дні, банк, відповідно до умов пункту 6.7 кредитного договору, пунктів 2.2 та 2.2.1 договору банківського вкладу, у зв'язку із закінченням строку розміщення 31 жовтня 2012 року повернув вклад в розмірі 625 тис. доларів США на поточний рахунок ОСОБА_4, зазначений в цьому договорі.
Після зарахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_4, банк 31 жовтня 2012 року здійснив списання грошових коштів з поточного рахунку відповідно до умов договору поруки та пункту 7.4. договору банківського рахунку в розмірі 618 383,28 доларів США, що дорівнює розміру заборгованості за кредитним договором ТОВ «Джерман Моторз».
Дані обставини підтверджено виписками за рахунком за період з 01 січня 
2012 року по 31 грудня 2013 року та меморіальними ордерами №1474945452, №1474949281, №001, №002, №003, №004 від 31 жовтня 2012 року.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Згідно із частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
За змістом статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до частини другої статті 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Згідно із частиною першою та шостою статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави  в  разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення  стягнення  на  заставлене  майно  здійснюється  за рішенням  суду  або  третейського  суду,  на  підставі виконавчого напису  нотаріуса,  якщо інше не передбачене законом або договором застави.   Звернення  стягнення  на  заставлене  майно  державного підприємства  (підприємства,  не  менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток,  паїв)  якого  є  у  державній власності) здійснюється за рішенням суду.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди дійшли вірного висновку проте, що грошові кошти, які обліковуються на депозитному рахунку є предметом застави, а тому можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження у випадках, встановлених договором, що відповідає вимогам статті 1071 ЦК України. Таке право визначено банком в умовах договору, тобто є згодою сторін.
Обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.
З огляду на наведене, доводи заявника висновків судів не спростовують та на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії 
суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року в незмінній при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду 
м. Києва від 25 травня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            С. Ф. Хопта
О.В. Білоконь
Є.В. Синельников