ПОСТАНОВА
Іменем України

17 жовтня 2018 року 
Київ
справа №607/2125/16-а
адміністративне провадження №К/9901/9777/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року (суддя Сливка Л.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року (головуючий суддя Шинкар Т.І., судді: Пліш М.А., Ільчишин Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (з врахуванням уточнень) до Львівської митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0262/10909/16 від 19 лютого 2016 року, винесену заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченком М.І., про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8500,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 Митного кодексу України (далі - МК України).

Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначав, що автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 є власністю ТОВ «Експрес Жешув» (Республіка Польща), з якою ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах, а відтак він є транспортним засобом комерційного призначення та був ввезений на територію України в митному режимі «тимчасового ввезення», в зв'язку з чим до позивача не можуть застосовуватись положення частини 3 статті 470 МК України, яка передбачає відповідальність за перевищення строку доставки до органу доходів і зборів призначення транспортних засобів, ввезених в митному режимі «транзит».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року, позов задоволено частково: постанову у справі про порушення митних правил №0262/10909/16 від 19 лютого 2016 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за порушення митних правил за частиною 3 статті 470 МК України й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, скасовано; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України, а також неврахування ним при складанні протоколу про порушення митних правил та притягнення позивача до відповідальності тієї обставини, що останній перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Експрес Жешув» (Республіка Польща) і в'їхав на територію України у митному режимі «тимчасового ввезення» на автомобілі, який зареєстрований за роботодавцем позивача за межами території тимчасового ввезення.

Апеляційний же суд, по суті погодившись з висновком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про наявність підстав для скасування постанови у справі про порушення митних правил №0262/10909/16 від 19 лютого 2016 року, разом з тим зазначив, що остання винесена всупереч вимогам МК України щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи та без врахування законодавчо встановленої диференціації видів порушень митних правил і відповідальності за такі правопорушення.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, в касаційній скарзі посилався на те, що громадянин України ОСОБА_2 ввений на територію держави в митному режимі «тимчасового ввезення» транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, у встановлений для нього митним органом двадцятиденний строк до органу доходів і зборів призначення не доставив, чим, в свою чергу, порушив положення частини 3 статті 470 МК України; крім того, під час складання протоколу позивач в поясненні вказав, що транспортний засіб вчасно не вивіз у зв'язку з ремонтом, однак жодних документів на підтвердження факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, не надав; в терміновому порядку найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу тощо не повідомив.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційної скаргою, а в подальшому, відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Позивач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 січня 2016 року близько 20 год. 39 хв. в зону митного контролю по смузі руху «Червоний коридор» пункт пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_2, який слідував з України в Республіку Польща.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього і особу, яка його переміщувала, в ПІК «Інспектор - 2006»та ЄАІС ДМС України встановлено, що ОСОБА_2 19 грудня 2015 року через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краківець» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України каналом для проходження митного контролю «Червоний коридор» у митному режимі «тимчасове ввезення» автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, країна реєстрації Польща й станом на 27 січня 2016 року вказаний автомобіль за межі митної території України не вивіз та у інший митний режим не заявив.

Згідно з АСМО ПІК «Інспектор 2006» Львівською митницею для зазначеного транспортного засобу, який використовувався з комерційною метою, визначено термін тимчасового ввезення 20 днів.

27 січня 2016 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №0262/20909/16, в якому зазначено, що ОСОБА_2 станом на 27 січня 2016 року перевищено більше ніж на десять діб встановлений частиною 1 статті 95 МК України строк доставки товару - автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває під митним контролем та ввезений на територію України в митному режимі «транзит» до органу доходів і зборів призначення, а також вказано, що розгляд справи відбудеться 19 лютого 2016 року.

Примірник протоколу цього ж дня одержано позивачем.

Постановою у справі про порушення митних правил №0262/20909/16 від 19 лютого 2016 року, винесеною заступником начальника Львівської митниці ДФС Мірошніченком М.І., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8500,00 грн.

При цьому, під час розгляду справи посадовою особою митниці встановлено, що автомобіль ввезений в Україну в митному режимі «тимчасове ввезення» (а не «транзит»).

Крім того, суди встановили, що ОСОБА_2 на підставі трудової угоди від 16 листопада 2015 року перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Експрес Жешув», яке зареєстроване за адресою вул.Геодетув,1/305,35-328 Жешув та здійснює зовнішньоекономічну діяльність на території України на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 01 жовтня 2014 року, та обіймає посаду водія, виконуючи рейси в країнах Польща, Україна, Німеччина.

Згідно з дорученням від 16 листопада 2015 року, виданим ТОВ «Експрес Жешув», позивач уповноважений перетнути кордон Республіки Польща і пересуватись по території України автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1, який є власністю фірми ТОВ «Експрес Жешув».

В пункті 59 частини 1 статті 4 МК України закріплено визначення поняття «транспортних засобів комерційного призначення», яким є будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 70 МК України з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи запроваджено митний режим тимчасового ввезення, особливості якого врегульовано окремою главою цього Кодексу («Глава 18. Тимчасове ввезення»).

Згідно зі статтею 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути реекспортовані відразу ж після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені (частини 1 та 2 статті 108 МК України).

За змістом частини 1 статті 112 МК України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті (у разі конфіскації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику).

При цьому, МК України в статті 481 передбачено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів та, зокрема, в частині 3 встановлено, що перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною ж 3 статті 470 МК України, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення у справі про порушення митних правил, встановлено відповідальність за доставку товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення з перевищенням встановленого статтею 95 цього Кодексу строку, якою, в свою чергу, встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту («Глава 17. Транзит»).

Виходячи зі змісту частини 1 статті 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 464 МК України штраф як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у покладенні на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, обов'язку сплатити до державного бюджету грошові кошти у сумі, яка визначається цим Кодексом залежно від виду та характеру вчиненого правопорушення.

В той же час, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (частина 1 статті 486 МК України).

Статтею 489 МК України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведені норми законодавства та беручи до уваги встановлені у даній справі обставини, суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку про протиправність прийнятої відповідачем постанови у справі про порушення митних правил №0262/10909/16 від 19 лютого 2016 року, якою ОСОБА_2, що ввіз на територію України в митному режимі "тимчасове ввезення"  автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, притягнуто до відповідальності за порушення строку доставки до органу доходів і зборів призначення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, ввезених в митному режимі "транзит", а відтак й про наявність правових підстав для її скасування та часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на відсутність підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень, підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду