ПОСТАНОВА
Іменем України

06 листопада 2018 року 
м. Київ
справа №П/811/1957/14
касаційне провадження №К/9901/5887/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 (суддя Кармазина Т.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 (головуючий суддя - Прокопчук Т.С., судді: Божко Л.А.,                   Лукманова О.М.) у справі № П/811/1957/14 за позовом Приватного акціонерного товариства «Торговий дім «Гідросила» до Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, за участю прокурора м. Кіровограда, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Торговий дім «Гідросила» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, в якому просило стягнути з Державного бюджету України на його користь 3551088,00 грн. заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість та 112720,29 грн. пені. 
Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 07.08.2014 адміністративний позов задовольнив.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.05.2015 залишив постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 без змін. 
Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2014, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. 
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме: підпункту 14.1.8 пункту 14.1 статті 14, пунктів 200.7, 200.8 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 25 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Зокрема, наголошує, що судовими інстанціями не досліджено та не з'ясовано наявність підстав та законність виникнення права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за грудень 2013 року в сумі                 3551088,00 грн. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 17.01.2014 позивачем подано до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2013 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з доданим  розрахунком за звітний період на суму 3551088,00 грн.
В свою чергу, органом доходів і зборів у період з 05.02.2014 по 08.02.2014 проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності Приватного акціонерного товариства «Торговий дім «Гідросила» з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, а також щодо суми бюджетного відшкодування за грудень  2013 року, за результатами якої складено довідку у формі висновку від 08.02.2014           № 51/11-23-15-02/34894740, в якій зазначено про відсутність порушень при відображенні позивачем у податковій декларації суми від'ємного значення в розмірі 2030395,00 грн. та бюджетного відшкодування в сумі 3551088,00 грн.
12.02.2014 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області отримано від податкового органу реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість від 10.02.2014  № 4, до якого включено також Приватне акціонерне товариство «Торговий дім «Гідросила».
Однак, листом від 03.03.2014 № 10-08/145-4934 зазначений реєстр повернуто без виконання на підставі листа Міністерства доходів і зборів України від 28.02.2014              № 4220/5/99-99-100-02-16 про призупинення виплати коштів на відшкодування податку на додану вартість до завершення перевірок щодо законності усіх висновків, які перебувають у провадженні Державної казначейської служби України станом на 27.02.2014.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили виключно з відсутності доказів відкликання чи скасування у встановленому порядку висновку податкового органу щодо суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Торговий дім «Гідросила» за грудень 2013 року.
Бюджетне відшкодування податку на додану вартість здійснювалось органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 9 цього Порядку на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.
При цьому згідно з Порядком формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженим спільним наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 03.02.2011 № 68/23, формування узагальненої інформації щодо платників податку на додану вартість здійснюється саме центральним органом державної податкової служби. 
В матеріалах справи наявний лист Міністерства доходів і зборів України від 28.02.2014 № 4220/5/99-99-100-02-16 щодо призупинення виплати коштів на відшкодування податку на додану вартість до завершення перевірок щодо законності усіх висновків, які перебувають у провадженні Державної казначейської служби України станом на 27.02.2014.
Вимоги частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов'язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з'ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Утім, судові інстанції в порушення наведених процесуальних вимог не з'ясували причини скерування Міністерством доходів і зборів України зазначеного вище листа на адресу органу державної казначейської служби шляхом направлення відповідного запиту органу доходів і зборів або витребування таких доказів у Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області. 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Крім того, слід зазначити, що у даній категорії спору (стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість і пені, нарахованої на суму такої заборгованості) та за встановлених у розглядуваній справі обставин, відповідний орган доходів і зборів повинен залучатись до участі у справі саме як відповідач, поряд з відповідним територіальним органом Державної казначейської служби України, а не як третя особа.
А відтак, враховуючи вимоги пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з огляду на те, що судами попередніх інстанцій обставину щодо залучення до участі у справі Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області як відповідача не враховано, і це призвело до передчасних та не обґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області задовольнити частково. 
Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 у справі № П/811/1957/14 скасувати. 
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк