Постанова                                               
Іменем України
03 жовтня 2018 року 
м. Київ
справа № 760/6212/16-ц
провадження № 61-22421св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2016 року в складі судді Кушнір С. І. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року в складі колегії суддів:               Борисової О. В., Ратнікової В. М., Панченка М. М.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») про стягнення страхового відшкодування.
Позовна заява мотивована тим, що 07 жовтня 2014 року між              ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір добровільного комплексного автострахування, предметом якого є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Land Rover Range Rover. Також, між сторонами укладено додатковий договір від 26 лютого 2015 року, яким було змінено редакцію деяких розділів основного договору з урахуванням підвищення дійсної вартості застрахованого автомобіля. 30 березня 2015 року відбувся страховий випадок, а саме сталося займання застрахованого автомобіля, у зв'язку з чим його знищено, про що складено акт про пожежу від 30 березня 2015 року. Позивач надала страховику повідомлення про настання страхового випадку, заяву на виплату та усі інші необхідні документи для реалізації свого права на отримання страхового відшкодування. Проте, листом від 02 червня 2015 року страхова компанія повідомила вигодонабувача про відмову у виплаті страхового відшкодування. Таке рішення відповідача позивач вважає незаконним та безпідставним, так як не відповідає умовам договору та вимогам законодавства України в сфері страхування.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просила стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на її користь суму страхового відшкодування в розмірі           553 335 грн.
Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 20 жовтня             2016 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки на день настання страхової події договір страхування припинив свою дію у зв'язку з несплатою відповідачем чергової частини страхового платежу.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, а також зазначив, що сума страхового платежу в розмірі 22 171,31 грн визначена додатковим договором від 26 лютого 2014 року є доплатою до страхового платежу встановленого договором страхування від 07 жовтня 2014 року, а не новим розміром страхового платежу, як вважає позивач. Вказана доплата страхового платежу в розмірі 22 171,31 грн була обумовлена збільшенням страхової суми транспортного засобу.
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що позивач належним чином повідомила про страховий випадок та надала всі необхідні для виплати документи. Позивач належним чином виконала умови договору страхування та вчасно сплачувала страхові платежі. Між сторонами було укладено додатку угоду, якою змінено розмір сплати страхових платежів у сторону зменшення, тому суди дійшли безпідставного висновку, що цією угодою встановлено додаткові платежі, а не нові. Разом з тим, умовами страхового договору передбачено, що відповідач не може відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі прострочення сплати чергового платежу. 
У травні 2017 року ПрАТ «СК «Провідна» подало відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що у зв'язку із збільшенням дійсної вартості застрахованого автомобіля та, відповідно, збільшенням розміру страхового платежу, між сторонами укладено додатковий договір до договору страхування. Проте, позивач не сплатила страхові платежі відповідно до умов договору страхування, тому цей договір припинив свою дію. Доплата страхового платежу після настання страхового випадку не має правового значення, оскільки договір страхування припинив свою дію з наступного дня після прострочення сплати чергового платежу, що передбачено погодженим між сторонами договором страхування. Крім того, відповідач повернув позивачу доплату страхового платежу після настання страхового випадку. 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Суди встановили, що 07 жовтня 2014 року між ОСОБА_3, як страхувальником, та ПрАТ «СК «Провідна», як страховиком, було укладено договір добровільного комплексного автострахування, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Land Rover Range Rover, що належить позивачу, яка є вигодонабувачем за договором страхування.
Відповідно до пункту 10 договору страхування загальна страхова сума становить 450 000 грн.
В розділі 23 договору сторонами був передбачений наступний порядок та строк оплати страхового платежу: загальний страховий платіж за договором - 33 970,50 грн за таким графіком: перша частина у розмірі 8 492,63 грн до 14 жовтня 2014 року (пункт 23.2.1 договору); друга частина у розмірі 8 492,63 грн до 14 листопада 2014 року (пункт 23.2.2 договору); третя частина у розмірі - 8 492,63 грн до 14 грудня 2014 року (пункт               23.2.3 договору); четверта частина у розмірі 8 492,63 грн до 14 січня            2015 року (пункт 23.2.4 договору).
26 лютого 2015 року у зв'язку із збільшенням дійсної вартості застрахованого транспортного засобу та відповідно збільшенням розміру страхового платежу за договором між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений додатковий договір до договору добровільного комплексного автострахування.
Відповідно до додаткового договору, сторони домовилися викласти розділ 9, 10 договору у наступній редакції: «Страхова сума за договором                       850 000 грн. У зв'язку зі збільшенням страхової суми за договором розрахунок доплати страхового платежу за договором здійснюється страховиком за наступною формулою: «… СПП = 850 000 - 450 000) ? 7,549 % / / 365 ? 268 = 22 171,31 грн».
Крім того, відповідно до додаткового договору, сторони домовилися викласти розділ 23 договору у наступній редакції: страховий платіж - 22 171,31 грн сплачується за графіком: перша частина у розмірі 5 542,83 грн до 26 лютого 2015 року; друга частина у розмірі 5 542,83 грн до 26 березня 2015 року; третя частина у розмірі 5 542,83 грн до 26 квітня 2015 року; четверта частина у розмірі 5 542,82 грн до 26 травня 2015 року.
Відповідно до пункту 36.1 договору добровільного комплексного автострахування, страховим випадком за цим договором є подія, що виникла внаслідок настання страхових ризиків, в результаті якої завдані прямі збитки майновим інтересам страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням або розпорядженням застрахованими транспортними засобами та (або) застрахованим до, і у зв'язку з якою виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.
Згідно з пунктом 36.5 договору страхування страховими ризиками за варіантом А (повне КАСКО) є: ДТП, стихійні лиха, пожежа, протиправні дії третіх осіб (ПДТО), викрадення.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Суди встановили, що 30 березня 2015 року застрахований автомобіль Land Rover Range Rover було пошкоджено внаслідок пожежі.
Згідно з актом про пожежу від 30 березня 2015 року пожежа виникла                30 березня 2015 року, приблизно о 01.20 год. поблизу будинку                             на АДРЕСА_1.
Довідкою Шевченківського районного управління Головного управління ДСНС України у м. Києві від 31 березня 2015 року підтверджується факт пожежі застрахованого автомобіля та вказано, що ймовірною причиною пожежі є занесення стороннього джерела запалювання.
Крім того, довідкою Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 31 березня 2015 року підтверджено факт повідомлення ОСОБА_3 про можливі незаконні дії невстановлених третіх осіб щодо пошкодження застрахованого автомобіля шляхом підпалу.
На підставі події, що сталася, Шевченківським районного управління Головного управління МВС України було внесено відповідні відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 КК України.
Постановою Шевченківського РУ ГУ МВС України від 25 квітня 2015 року кримінальне провадження було закрите у зв'язку з встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.
Постановою прокуратури Шевченківського району м. Києва від 15 червня 2015 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано, а матеріали даного кримінального провадження направлено до слідчого відділу для подальшого проведення досудового розслідування.
Суди встановили, що 30 березня 2015 року ОСОБА_5 повідомила          ПрАТ «СК «Провідна» про страховий випадок.
Установлено також, що відповідачем було вжито заходів щодо оформлення всіх необхідних документів, а саме того ж дня (30 березня 2015 року) проведено огляд пошкодженого автомобіля, що підтверджується актом огляду транспортного засобу, в якому спеціалістом страховика зафіксовано перелік пошкоджень застрахованого автомобіля та пошкодження не пов'язані із заявленим страховим випадком. Із зазначеним актом огляду від 30 березня 2015 року довірена особа страхувальника ознайомилась і своїм підписом засвідчила, що пошкодження застрахованого транспортного засобу представником страховика записані вірно.
Як вбачається зі звіту від 16 квітня 2015 року про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу Land Rover Range Rover, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 вартість відновлення (ремонту) пошкодженого автомобіля складає 1 189 004,08 грн, а дійсна вартість автомобіля безпосередньо перед настанням страхового випадку у день його настання становить 738 980 грн.
Також відповідно до звіту, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 18 травня 2015 року, вартість залишків транспортного засобу Land Rover Range Rover дорівнює 250 000 грн.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається достроково припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору.
Листом від 02 червня 2015 року ПрАТ «СК «Провідна» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що страхувальник прострочив сплату чергового страхового платежу, відтак договір страхування припинив свою дію.
Суди встановили, що відповідно до пункту 1 додаткового договору № 1 від 26 лютого 2015 року до договору добровільного страхування наземного транспорту ОСОБА_3, як страхувальник, у зв'язку зі збільшенням розміру страхового відшкодування зобов'язався сплатити додатково страховий платіж у розмірі 22 171,31 грн у визначені договором терміни, а саме: першу частину страхового платежу у розмірі 5 542,83 грн до 26 лютого 2015 року; другу частину страхового платежу у розмірі 5 542,83 грн                        до 26 березня 2015 року; третю частину страхового платежу у розмірі 5 542,83 грн до 26 квітня 2015 року; четверту частину страхового платежу у розмірі 5 542,82 грн до 26 травня 2015 року.
Позивач вказувала, що платіж визначено в новій сумі, а не збільшився.
Згідно зі статтею 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.
Відповідно до частини третьої статті 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.
Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (частина четверта статті 213 ЦК України).
З огляду на системний аналіз усіх умов договору страхування та додаткового договору до цього правочину, враховуючи збільшення вартості автомобіля та розміру страхового відшкодування, суди дійшли обґрунтованого висновку, що додатковим договором № 1 від 26 лютого 2015 року встановлено додаткові платежі, а не зменшено розмір страхового платежу.
Пунктом 32.3 договору страхування визначено, що у разі несплати або сплати не в повному розмірі чергової частини страхового платежу дія договору вважається припиненою та договір втрачає чинність з 00.00 год дати, наступної за встановленою датою сплати чергової частини страхового платежу, з урахуванням умов, визначених у пункті 32.6.3 договору.
Згідно з пунктом 32.6.3 договору страхування також дія договору припиняється та договір втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: несплати страхувальником чергової частини страхового платежу у встановлені договором строки або сплати в неповному обсязі (якщо договором передбачена сплата страхового платежу частинами), крім випадків, передбачених пунктом 31.3 договору. Сторони дійшли згоди, що страховик не зобов'язаний пред'являти страхувальникові вимогу про необхідність сплатити страховий платіж та (або) його чергову частину.
Суди встановили, що перша частина страхового платежу у розмірі              5 542,83 грн сплачена 05 березня 2015 року і поступила на рахунок страховика, друга частина страхового платежу у розмірі 5 542,83 грн була сплачена лише 31 березня 2015 року, про що свідчить квитанція                        від 31 березня 2015 року.
За змістом статей 627-629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
На підставі викладеного, суди дійшли правильного висновку, що з огляду на обумовлені сторонами умови договору страхування та у зв'язку з невиконанням страхувальником своїх обов'язків, передбачених договором страхування та частиною першою статті 21 Закону України «Про страхування», надання з боку ПрАТ «СК «Провідна» страхового покриття (захисту) за договором припинилось з 00.00 год 27 березня 2015 року. Отже подія, що відбулася 30 березня 2015 року о 01.30 год на вул. Саратовській, 49 у м. Києві не може бути визнана страховим випадком за договором, який припинив свою дію в силу умов договору страхування.
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що умовами страхового договору передбачено, що відповідач не може відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі прострочення сплати чергового платежу, оскільки цей договір припинив свою дію 27 березня 2015 року, а страховий випадок відбувся 30 березня 2015 року.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд           у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, залишити без задоволення.
Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 20 жовтня             2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 січня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    В. С. Висоцька
Судді                                                                                                  А. О. Лесько
В. В. Пророк
В. М. Сімоненко
І. М. Фаловська