Постанова
Іменем України
 
30 жовтня 2018 року
м. Київ
 
справа № 156/42/14-ц
провадження № 61-33116св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Штелик С. П. (суддя-доповідач),  Лесько А. О.,  Мартєва С. Ю.,
 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області                             від 25 вересня 2017 року у складі судді Нєвєрова І. М. та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 25 жовтня 2017 року у складі суддів:                             Русинчука М. М., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся  до суду із заявою про поворот виконання судового рішення. Зазначав, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області  від 03 грудня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до нього про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок злочину,  стягнуто із нього на користь   ОСОБА_1 4 021 грн 75 коп. на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, пропорційно ступеню втрати працездатності за період з 01 листопада 2012 року по 01 січня 2014 року; стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 щомісячне відшкодування шкоди в розмірі, пропорційному ступеню втрати працездатності ОСОБА_1 до мінімальної заробітної плати, та стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. 11 квітня 2017 року рішенням апеляційного суду Волинської області рішення Іваничівського районного суду від 03 грудня 2015 року скасовано та ухвалене нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Разом з тим, в ході проведення виконавчих дій щодо виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року державний виконавець 30 березня 2016 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію боржника та направив для виконання в установу за місцем отримання доходу боржника. Стягнення проведено в розмірі 5 744 грн 33 коп. Таким чином, стягнуті за рішенням Іваничівського районного суду                      від 03 грудня 2015 року грошові кошти в розмірі 5 158 грн 42 коп. та 243 грн                 60 коп. підлягають поверненню. 
 
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просив у порядку повороту виконання стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти в розмірі 5 158 грн 42 коп. та стягнути з Іваничівського ВДВС ГТУ юстиції у Волинській області грошові кошти в розмірі 515 грн 83 коп. стягнутого виконавчого збору, грошові кошти в розмірі 70 грн витрат на проведення виконавчих дій. В порядку повороту виконання повернути йому стягнутий за рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.                    
 
Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 25 вересня 2017 року заяву задоволено. Допущено поворот виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року   у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок вчинення злочину. В порядку повороту виконання рішення суду ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь                       ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5 158 грн 42 коп., безпідставно стягнутих за рішенням Іваничівського районного суду від 03 грудня 2015 року. Роз`яснено право заявника на звернення до державної виконавчої служби із заявою про повернення виконавчого збору і витрат на проведення виконавчих дій, які були з нього стягнуті за скасованим судовим наказом.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що поворот виконання можливий у разі, якщо позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення, в тому числі судового наказу, майно або грошові кошти. Отже, в порядку повороту виконання відповідачеві повертається все стягнуте з нього за скасованим рішенням (гроші, певні речі) у повному обсязі. Що стосується вимог про повернення стягнутого виконавчого збору і витрат на проведення виконавчих дій, то позивачем в порядку повороту виконання скасованого рішення підлягає поверненню відповідачу безпідставно стягнуте з нього саме за скасованим рішенням. Ні виконавчий збір, ні витрати на проведення виконавчих дій, які за своєю правовою природою не є судовими витратами у справі, не можуть повертатися за правилами вирішення питання про поворот виконання рішення. Для вирішення даного питання законодавством передбачений інший спосіб захисту прав, а саме: шляхом звернення з відповідною заявою до виконавчої служби або до суду зі скаргою на дії державного виконавця чи шляхом оскарження постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.
Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 25 жовтня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що, враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення статті 380 ЦПК України, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення – це повернення сторін виконавчого провадження в первинне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав. Таким чином, поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі. В даній справі судом встановлено, що рішення суду, на підставі якого проводилось стягнення коштів, на даний час скасовано, тому, виходячи з наведених обставин справи, постановлена місцевим судом ухвала про задоволення заяви  ОСОБА_4 про поворот виконання рішення є обґрунтованою та відповідає вимогам закону. Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом положень частини першої статті 382 ЦПК України 2004 року є необґрунтованими, оскільки вказана норма не застосовується до спірних правовідносин, оскільки нею передбачено випадки застосування повороту виконання рішення суду у разі його скасування у зв`язку з нововиявленими обставинами (розділ 5 глава 4 ЦПК України 2004 року – провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами), тоді як у даній цивільній справі судове рішення було скасовано у порядку, передбаченому розділом 5 главою 1 ЦПК України 2004 року (перегляд судових рішень в апеляційному провадженні).
 
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду із розгляду цивільних і кримінальних справ,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвали судів та відмовити у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що зміст частини першої статті 382 ЦПК України 2004 року передбачає застосування повороту виконання рішення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, лише за існування двох умов одночасно: скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та якщо судове рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. У всіх інших випадках поворот виконання не допускається. Разом з тим, суди не врахували змісту наведеної норми при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення. 
 
01 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
 
За положеннями статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Суди установили, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області  від 03 грудня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до нього про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок злочину,  стягнуто із нього на користь  ОСОБА_1 4 021 грн 75 коп. на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, пропорційно ступеню втрати працездатності за період з 01 листопада 2012 року по 01 січня 2014 року; стягнуто з нього на користь ОСОБА_1 щомісячне відшкодування шкоди в розмірі, пропорційному ступеню втрати працездатності ОСОБА_1 до мінімальної заробітної плати, та стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.
 
Рішенням апеляційного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року рішення Іваничівського районного суду від 03 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до                                ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок вчинення злочину, відмовлено.
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду із розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 червня 2017 року відмовлено ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року. 
Згідно листа Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області                               від 30 травня 2017 року № 03-14/3247, в ході проведення виконавчих дій щодо виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області                          від 03 грудня 2015 рокудержавний виконавець 30 березня 2016 року виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію боржника та направив для виконання в установу за місцем отримання доходу боржника. Стягнення проведено в розмірі 5 744 грн 33 коп. (5 158 грн 50 коп. на користь стягувача, 515 грн 83 коп. виконавчого збору та 70 грн витрат на проведення виконавчих дій).    
Постановою начальника відділу Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області Петренком Р. Ю. від 07 червня 2017 року виконавче провадження ВП № 50439529 з примусового виконання виконавчого листа                     № 156/42/14-ц, виданого Іваничівським районним судом 03 березня 2016 року, закінчено у зв`язку із скасуванням рішення, на підставі якого виданий вказаний виконавчий документ та відповідно до якого проведено стягнення в розмірі 5 158 грн 50 коп. 
Відповідно до положень частин першої та другої статті 380 ЦПК України                    2004 року питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
Відповідно до пункту 3.2 рішення Конституційного Суду України                                        від 02 листопада 2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Цивільного процесуального кодексу України питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
Враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення норми 380 ЦПК України 2004 року, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення – це повернення сторін виконавчого провадження в первинне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.
Таким чином, відмова у позові про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок вчинення злочину при апеляційному розгляді справи із скасуванням рішення суду першої інстанції про задоволення позову є підставою повернення стягнутого за скасованим рішенням відповідачу у порядку статті 380 ЦПК України 2004 року. 
Посилання заявника на положення частини першої статті 382 ЦПК України 2004 року є безпідставним, з огляду на таке. 
 
Статті 380-381 ЦПК України 2004 року регулюють загальний порядок повороту виконання судового рішення, а статті 382 ЦПК України 2004 року, на яку посилається заявник, – особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.
 
За змістом наведеної норми, у разі скасування у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
 
У справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
 
Таким чином, питання повороту виконання судового рішення у справі про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, підлягає вирішенню з урахуванням статті 382 ЦПК України 2004 року лише у випадку, якщо таке рішення скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
 
У цій справі рішення суду першої інстацнії скасовано у порядку перегляду в апеляційному порядку, а тому колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, стаття 382 ЦПК України 2004 року не підлягає застосуванню при вирішенні питання про поворот виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області  від 03 грудня 2015 року. 
 
Таким чином, доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують правильність висновків судів. 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зупинення виконання оскаржуваних ухвал судів до закінчення розгляду справи касаційним судом. 
 
Враховуючи те, що розгляд справи касаційним судом завершено, відсутні підстави для зупинення виконання оскаржуваних ухвал судів.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання ухвали Іваничівського районного суду Волинської області від 25 вересня                 2017 року та ухвали апеляційного суду Волинської області від 25 жовтня                 2017 року відмовити. 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 25 вересня                   2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 25 жовтня                    2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                      С. П. Штелик 
 
                                                                             А. О. Лесько  
 
                                                                             С. Ю. Мартєв