Постанова 
Іменем України
 
17 вересня 2018 року
м. Київ
 
справа № 183/1477/17
 
провадження № 61-26289св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_4,
заінтересовані особи: Державна служба України з питань праці, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, ОП Шахта «Прогрес» ДП «Торезантрацит», Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 31 березня 2017 року у складі судді Городецького Д. І. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Петешенкової М. Ю., Ткаченко І. Ю.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 31 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що питання про встановлення факту професійного захворювання на виробництві вирішуються в порядку, встановленого для розгляду трудових спорів, тобто в позовному проваджені, оскільки з вимог вбачається спір про право. 
 
У липні 2017 рокуОСОБА_4подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що дані правовідносини, які склалися, не можна віднести до правовідносин, що містять спір про право, оскільки відсутня сама складова спору. 
 
У грудні 2016 року Державна служба України з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що судами правильно застосовано норми процесуального права, а тому підстав для їх скасування немає.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 234 ЦПК України 2004 року окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 234 ЦПК України 2004 року суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Відповідно до частини четвертої статті 256 ЦПК України 2004 року суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.
 
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, враховуючи те, що питання про встановлення факту професійного захворювання на виробництві вирішуються в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що даний спір вирішується в порядку позовного, а не окремого провадження, оскільки існує спір про право.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.
 
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 31 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                      В. М. Коротун 
В. П. Курило
М. Є. Червинська