П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
            
4 вересня 2018 року
м. Київ
 
Справа № 800/485/17
Провадження № 11-420заі18 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Князєва В. С.,
судді-доповідача Прокопенка О. Б.,
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
 
за участю:
секретаря судового засідання - Бондар О. А.,
позивача - ОСОБА_3,
представника позивача - ОСОБА_4,
представника відповідача - Погребняка С. П.,
розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 800/485/17 за позовом ОСОБА_3 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання незаконним і скасування рішення
за апеляційною скаргою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - Комісія) на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 5 березня 2018 року (у складі колегії суддів Бившевої Л. І., Васильєвої І. А., Пасічник С. С., Ханової Р. Ф., Шипуліної Т. М.),
ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України із позовом до Комісії, у якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення Комісії від 11 жовтня 2017 року № 198дп-17 «Про накладення дисциплінарного стягнення на начальника Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3» (далі - Рішення);
- визнати незаконним та скасувати наказ Генерального прокурора України Луценка Ю. В. від 25 жовтня 2017 року № 12-дц про застосування до начальника Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України (далі - Департамент спецрозслідувань ГПУ) ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді догани (далі - Наказ).
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення є упередженими, безпідставними, не відповідають дійсності та не ґрунтуються на вимогах Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 13 листопада 2017 року позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування Наказу повернув позивачу, оскільки в цій частині справа не підсудна цьому адміністративному суду, а в частині вимог про визнання незаконним і скасування Рішення - відкрив провадження у справі.
Касаційний адміністративний суд  у складі Верховного Судурішенням від 5 березня 2018 року позов ОСОБА_3 задовольнив, дійшовши висновку про те, що Комісія необґрунтовано вказала на наявність обставин про невиконання чи неналежне виконання начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 службових обов'язків, а відповідно - для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.  
Не погодившись із зазначеним рішенням,  Комісія подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення цього суду від 5 березня 2018 року та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.
Загалом наведені у скарзі доводи на обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення суду першої інстанції зводяться до того, що суд при розгляді справи дійшов неправильного висновку, що Рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки позивач, працюючи на посаді прокурора - начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ, на якого додатково покладено обов'язки керівника органу досудового розслідування, допустив невиконання службових обов'язків, оскільки, діючи умисно, неправомірно, всупереч вимогам частини п'ятої статті 36, частини третьої статті 39, статті 312 та частини четвертої статті 313 КПК, частин четвертої та п'ятої статті 17 Закону № 1697-VII та підпунктів 8, 13 пункту 5.1 та пункту 6.1 Положення про Департамент спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 3 лютого 2017 року № 37 (далі - Положення), категорично відмовився виконувати постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому підрозділу в межах одного органу у трьох кримінальних провадженнях - № 12013160110000734, № 42014000000000310 та № 42013250000000023, а також письмові вказівки заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В., надані на підставі статті 8 Закону № 1697-VII та пункту 2 частини другої статті 36 КПК щодо надання матеріалів цих проваджень структурним підрозділам Генеральної прокуратури України, яким доручено подальше здійснення досудового розслідування. 
На думку Комісії, твердження суду з приводу того, що ОСОБА_3 не має повноважень керівника органу розслідування у кримінальних провадженнях, визначених у статті 39 КПК, є хибними.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив залишити її без задоволення, оскільки, на його думку, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням  норм матеріального та процесуального права.
У судовому засіданні представник Комісії, позивач та представник позивача підтримали, відповідно, апеляційну скаргу та відзив на неї, надали пояснення, аналогічні наведеним у зазначених процесуальних документах доводам. 
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані на противагу їм аргументи представника Комісії, заслухавши доводи учасників справи, перевіривши її матеріали, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з наказом Генерального прокурора України від 7 червня 2016 року № 676-ц ОСОБА_3 призначений на посаду начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ. 
26 липня 2017 року до Комісії від заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю.В. надійшла дисциплінарна скарга про вчинення начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 дисциплінарного проступку. На думку Столярчука Ю. В., начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3, не виконуючи свої службові обов'язки, що виразилось в умисному систематичному невиконанні письмових вказівок та рішень заступника Генерального прокурора, вчинив дисциплінарний проступок, який має характер грубого порушення. Підставою для притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у скарзі зазначено вчинення ним дій, що свідчать про порушення начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 ієрархічних методів організації прокуратури, що становить загрозу для функціонування органів прокуратури України як єдиної системи.
Рішенням члена Комісії ОСОБА_8 від 28 липня 2017 року відкрито дисциплінарне провадження щодо начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3
За результатами розгляду матеріалів дисциплінарного провадження 25 вересня 2017 року складено висновок про наявність у діях начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, у вигляді невиконання службових обов'язків та запропоновано притягнути  начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді догани.
Рішенням Комісії на підставі статей 46, 47, 48, 50, 77 та 78 Закону № 1697-VII, пунктів 61-63 та 120 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів притягнуто начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани.
Комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_3, працюючи на посаді прокурора - начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ, на якого додатково покладено обов'язки керівника органу досудового розслідування, діючи умисно, неправомірно, всупереч вимогам частини п'ятої статті 36, частини третьої статті 39, статті 312 та частини четвертої статті 313 КПК, частин четвертої та п'ятої статті 17 Закону № 1697-VII та підпунктів 8, 13 пункту 5.1 та пункту 6.1 Положення, категорично відмовився виконувати постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому підрозділу в межах одного органу у трьох кримінальних провадженнях - № 12013160110000734, № 42014000000000310 та № 42013250000000023, а також письмові вказівки заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. щодо надання матеріалів цих проваджень структурним підрозділам Генеральної прокуратури України, яким доручено подальше здійснення досудового розслідування. Указані дії утворюють склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, - невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків. 
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом № 1697-VII.
Відповідно до статті 44 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється Комісією.
Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому КПК. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження (частина перша статті 45 Закону № 1697-VII).
Згідно з частиною четвертою статті 46 Закону № 1697-VII після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки.
Частина десята статті 46 Закону № 1697-VII передбачає, що член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член Комісії встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена Комісії щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини одинадцятої статті 46 Закону № 1697-VII висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Комісії та мають бути отримані її членами не пізніш як за п'ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.
Згідно з частиною першою статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Комісії.
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п'ята статті 47 Закону № 1697-VII).
Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1697-VII Комісія приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу.
Згідно з частиною третьою статті 48 Закону № 1697-VII при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
За змістом частини шостої статті 48 Закону № 1697-VII рішення Комісії викладається в письмовій формі, підписується головуючим і членами Комісії, які брали участь у розгляді висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, і оголошується на засіданні цього органу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків.
Згідно зі статтею 1 Закону № 1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Відповідно до статті 5 Закону № 1697-VII функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами.
Єдність системи прокуратури України забезпечується: 1) єдиними засадами організації та діяльності прокуратури; 2) єдиним статусом прокурорів; 3) єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів; 4) фінансуванням прокуратури виключно з Державного бюджету України; 5) вирішенням питань внутрішньої діяльності прокуратури органами прокурорського самоврядування (частина п'ята статті 7 Закону № 1697-VII).
Гарантії незалежності прокурора визначені статтею 16 Закону № 1697-VII. За змістом цієї статті незалежність прокурора забезпечується, зокрема: 1) особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності; 2) порядком здійснення повноважень, визначеним процесуальним та іншими законами; 3) забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора.
Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.
Прокурор має право звернутися з повідомленням про загрозу його незалежності до Ради прокурорів України, яка зобов'язана невідкладно перевірити і розглянути таке звернення за його участю та вжити в межах своїх повноважень, передбачених цим Законом, необхідних заходів для усунення загрози.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 1697-VII прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов'язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.
Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень.
За змістом частини другої статті 17 Закону № 1697-VII Генеральний прокурор має право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов'язковими до виконання всіма прокурорами.
Перші заступники та заступники керівників органів прокуратури відповідно до розподілу обов'язків мають право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов'язковими до виконання підлеглими прокурорами відповідного органу прокуратури.
Відповідно до частини третьої статті 17 Закону № 1697-VII під час здійснення повноважень, пов'язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов'язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.
Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.
Прокурором вищого рівня для прокурора Генеральної прокуратури України є Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов'язків.
Накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані (віддані) в письмовій формі в межах повноважень, визначених законом, є обов'язковими до виконання відповідним прокурором. Прокурору, якому віддали наказ чи вказівку в усній формі, надається письмове підтвердження такого наказу чи вказівки (частина четверта статті 17 Закону № 1697-VII).
Згідно з частинами п'ятою і шостою статті 17 Закону № 1697-VII прокурор не зобов'язаний виконувати накази та вказівки прокурора вищого рівня, що викликають у нього сумнів у законності, якщо він не отримав їх у письмовій формі, а також явно злочинні накази або вказівки. Прокурор має право звернутися до Ради прокурорів України з повідомленням про загрозу його незалежності у зв'язку з наданням (відданням) прокурором вищого рівня наказу або вказівки. Надання (віддання) незаконного наказу або вказівки чи його (її) виконання, а також надання (віддання) чи виконання явно злочинного наказу або вказівки тягнуть відповідальність, передбачену законом.
Порядок здійснення нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство передбачено статтею 25 Закону № 1697-VII. 
Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов'язки, передбачені Законом України від 18 лютого 1992 року № 2135-XII  «Про оперативно-розшукову діяльність» та КПК.
Письмові вказівки прокурора органам, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, надані в межах повноважень, є обов'язковими для цих органів і підлягають негайному виконанню.
Видання прокурором розпоряджень поза межами його повноважень тягне відповідальність, передбачену законом (частина перша статті 25 Закону 
№ 1697-VII). 
Відповідно до частини третьої статті 2 Закону № 1697-VII у структурі Генеральної прокуратури України утворюються департаменти, управління, відділи, а також Генеральна інспекція. Управління та відділи можуть бути самостійними або входити до складу департаменту (управління). Положення про самостійні структурні підрозділи Генеральної прокуратури України затверджуються Генеральним прокурором.
Наказом Генеральної прокуратури України від 3 лютого 2017 року № 37 затверджено Положення.
Згідно з пунктом 1.1 Положення Департамент спецрозслідувань ГПУ є самостійним структурним підрозділом Генеральної прокуратури України, підпорядкованим заступнику Генерального прокурора згідно з розподілом обов'язків.
Відповідно до пункту 2.1 Положення до Департаменту спецрозслідувань ГПУ входять:
1) управління спеціальних розслідувань у складі: першого слідчого відділу; другого слідчого відділу; третього слідчого відділу;
2)  відділ процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань;
3) відділ криміналістичного супроводження досудового розслідування та інформаційно-аналітичної роботи;
4) відділ документального забезпечення.
Департамент спецрозслідувань ГПУ очолює начальник, який має заступника (пункт 2.2 Положення).
Управління спеціальних розслідувань очолює начальник, який має заступника (пункт 2.4 Положення).
Відділи очолюють начальники, які (окрім начальника відділу документального забезпечення) мають заступників (пункт 2.5 Положення).
Відповідно до пункту 3.1 Положення серед основних завдань та функцій Департаменту спецрозслідувань ГПУ є: організація та проведення відповідно до вимог пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» КПК досудового розслідування злочинів, вчинених стосовно учасників мирних акцій протесту під час Революції Гідності, колишніми високопосадовцями та керівниками правоохоронних органів, суддями та представниками судової гілки влади, а також кримінальних проваджень щодо іншої категорії злочинів за дорученням керівництва Генеральної прокуратури України, крім тих, які підслідні Національному антикорупційному бюро України.
Згідно з підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 Положення серед основних напрямів діяльності структурного підрозділу Департаменту спецрозслідувань ГПУ - управління спеціальних розслідувань є забезпечення першим, другим, третім слідчими відділами у межах компетенції Департаменту спецрозслідувань ГПУ організації та проведення досудового розслідування кримінальних правопорушень відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України.
Пунктом 5.1 Положення визначено, що начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ має, зокрема, такі повноваження:
- здійснює загальне керівництво діяльністю Департаменту спецрозслідувань ГПУ, організовує, спрямовує і контролює роботу підпорядкованих управлінь та відділів з урахуванням плану роботи Генеральної прокуратури України, рішень нарад, інших організаційно-розпорядчих документів;
- визначає основні напрями діяльності, характер роботи структурних підрозділів Департаменту спецрозслідувань ГПУ відповідно до завдань та функцій, визначених цим Положенням;
- координує діяльність, зокрема, структурних підрозділів Департаменту спецрозслідувань ГПУ, забезпечує взаємодію з іншими структурними підрозділами Генеральної прокуратури України, регіональними прокуратурами;
- організовує в межах компетенції Департаменту спецрозслідувань ГПУ виконання організаційно-розпорядчих документів, завдань і службових доручень керівництва Генеральної прокуратури України;
- розглядає документи, що надійшли до Департаменту спецрозслідувань ГПУ, у тому числі тих, що містять державну таємницю, у межах компетенції підписує, затверджує та візує службову документацію;
- доручає начальнику управління спеціальних розслідувань організацію досудового розслідування у конкретних кримінальних провадженнях;
- за дорученням керівництва Генеральної прокуратури України особисто вивчає кримінальні провадження та їх окремі матеріали;
- надає слідчим управління спеціальних розслідувань вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій.
Відповідно до пункту 6.1 Положення начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ відповідає за належну організацію роботи з виконання покладених на Департамент спецрозслідувань ГПУ завдань, вказівок та доручень керівництва Генеральної прокуратури України відповідно до розподілу обов'язків.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 3 КПК керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.
Відповідно до пункту 15 частини першої статі 3 КПК прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 17 Закону 1697-VII, та діє у межах своїх повноважень.
Згідно з пунктом 19 частини першої статті 3 КПК слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор є сторонами кримінального провадження - з боку обвинувачення.
Частина перша статті 36 КПК визначає, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Відповідно до пунктів 3, 4, 9, 21 частини другої статті 36 КПК прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений:
- доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування;
- доручати слідчому, органу досудового розслідування   проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом;
- приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;
- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
За змістом частини п'ятої статті 36 КПК Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.
Відповідно до частини першої статті 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
Згідно з частиною першою статті 38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів державного бюро розслідувань; ґ) органів Державної кримінально-виконавчої служби України; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
Досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою (частина друга статті 38 КПК).
Відповідно до пункту 1 статті 39 КПК керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.
Згідно з частиною третьою статті 39 КПК керівник органу досудового розслідування зобов'язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які даються у письмовій формі. Невиконання керівником органу досудового розслідування законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне передбачену законом відповідальність.
Статтею 311 КПК визначено, що під час досудового розслідування слідчий, який здійснює розслідування певного кримінального правопорушення, має право оскаржувати будь-які рішення, дії чи бездіяльність прокурора, прийняті або вчинені у відповідному досудовому провадженні, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 312 КПК скарга слідчого на рішення, дію чи бездіяльність прокурора повинна подаватися в письмовій формі не пізніше трьох днів з моменту прийняття або вчинення оскаржуваних рішення, дії чи бездіяльності.
Скарга слідчого подається прокурору вищого рівня щодо прокурора, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються.
Оскарження слідчим рішень, дій чи бездіяльності прокурора не зупиняє їх виконання.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що функції прокуратури України, зокрема з нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, здійснюються прокурорами.
Комісія є органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів.
Суб'єктом дисциплінарного проступку, за який Законом № 1697-VII передбачено дисциплінарна відповідальність, є прокурор. Керівник підрозділу Генеральної прокуратури України, у тому числі Департаменту спецрозслідувань ГПУ, є прокурором.
У разі установлення обставин, що свідчать про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, Комісія має повноваження прийняти рішення у дисциплінарному провадженні про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
Комісія прокурорів може притягнути до дисциплінарної відповідальності прокурора з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків.
Департамент спецрозслідувань ГПУ підпорядкований заступнику Генерального прокурора України згідно з розподілом обов'язків.
Надаючи оцінку спірному Рішенню, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що визначальним у вирішенні цього спору є встановлення обставин щодо наявності у діях позивача ознак дисциплінарного проступку. 
Підставою для прийняття зазначеного Рішення Комісією стало встановлення таких обставин.
13 липня 2017 року заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. на підставі статті 8 Закону № 1697-VII та пункту 2 частини другої статті 36 КПК начальнику Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 надав письмові вказівки щодо передачі у строк до 17 липня 2017 року матеріалів трьох кримінальних проваджень - №42013250000000023, № 12013160110000734 та № 42014000000000310 для вивчення у зв'язку із надходженням для погодження проекту повідомлення про підозру голові Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_11 і численних скарг сторін - учасників цих кримінальних проваджень, зазначаючи, що вона надається на виконання вказівки Генерального прокурора України. Наданню цих вказівок передувало винесення Столярчуком Ю. В. у вказаних провадженнях постанов про визначення груп прокурорів, старшим серед яких визначено його.
Однак у встановлений строк від ОСОБА_3 надійшли два листи про відмову у наданні матеріалів цих кримінальних проваджень, у яких указано, що: зміст вказівки Генерального прокурора України про передачу кримінальних проваджень не зазначено, документ з такою вказівкою або його копія, як передбачено частиною п'ятою статті 17 Закону № 1697-VII, не надані; КПК не передбачено такої підстави для витребування кримінального провадження, як вказівка Генерального прокурора; вказівка про необхідність витребування кримінальних проваджень не є вказівкою адміністративного характеру і стосується здійснення досудового розслідування.
18 липня 2017 року заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. провів оперативну нараду, на якій розглядалось питання про стан організації та виконання начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 письмових вказівок заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. Згідно з протоколом цієї оперативної наради вирішено підготувати лист на ім'я керівника Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України з метою організації службового розслідування та притягнення до адміністративної відповідальності осіб, винних в ухиленні від виконання законних вимог прокурора.
19 липня 2017 року начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 звернувся до Ради прокурорів України зі скаргою на дії заступника Генерального прокурора України, в якій повідомив про загрозу незалежності прокурорів у кримінальних провадженнях № 42014000000000310, № 12013160110000734 та № 42013250000000023 у зв'язку із незаконними вказівками заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В.
Заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. 19липня 2017 року провів оперативну нараду, на порядку денному якої розглядалось питання про стан організації та виконання начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 письмових вказівок заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. у кримінальних провадженнях № 42014000000000310 та № 12013160110000734. Згідно з протоколом цієї оперативної наради вирішено: проведення подальшого досудового розслідування у цих кримінальних провадженнях доручити іншому слідчому підрозділу в межах одного органу - управлінню з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України; Департаменту спецрозслідувань ГПУ здійснити передачу матеріалів кримінальних проваджень у строк до 20 липня 2017 року.
Заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. прийняв дві постанови від 19 липня 2017 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому підрозділу в межах одного органу у кримінальних провадженнях № 42014000000000310 та № 12013160110000734.
Заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. надав начальнику Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 листа від 19 липня 2017 року з вимогою до 12.00 19 липня 2017 року забезпечити подання письмових пояснень з приводу невиконання письмових вказівок від 13 липня 2017 року щодо надання матеріалів кримінальних проваджень № 42014000000000310, № 12013160110000734 та № 42013250000000023 для вивчення.
Заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. надав начальнику Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 листа від 19 липня 2017 року з вказівкою невідкладно надати для вивчення процесуальному керівнику - заступнику начальника другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України Голінченку О. В. матеріали кримінальних проваджень № 42014000000000310 та №   12013160110000734.
Начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 на виконання листа від 19 липня 2017 року  надав заступнику Генерального прокурора України Столярчуку Ю. В. листа від 19 липня 2017 року, в якому повідомив, що ним надано обґрунтовані відповіді з приводу невиконання вказівки від 13 липня 2017 року, а також про те, що у зв'язку з наявністю у вказівках від 13 липня 2017 року та прийнятих заступником Генерального прокурора процесуальних рішеннях ознак злочину подані відповідні скарги Генеральному прокурору України.
Заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. прийняв постанову від 21 липня 2017 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому підрозділу в межах одного органу у кримінальному провадженні № 42013250000000023.
Цю постанову заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. направив начальнику Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 разом із листом від 21 липня 2017 року, в якому зазначив, що постанова направляється до відома та організації виконання та з метою забезпечення передачі матеріалів кримінального провадження до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України до 24 липня 2017 року.
Начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 на вказаному листі заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. від 21 липня 2017 року зазначив резолюцію: «Безщасний Ю. М., Донський О. І. До відома, опрацювання та виконання лише за відсутності незаконності та ознак злочину».
Заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. 21липня 2017 року провів оперативну нараду, на порядку денному якої розглядалось питання про стан організації та виконання начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 письмових вказівок заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю.В. у кримінальних провадженнях № 42014000000000310, № 12013160110000734 та № 42013250000000023. Згідно з протоколом цієї оперативної наради вирішено, що начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 має у строк до 24 липня 2017 року забезпечити виконання процесуальних рішень про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому підрозділу в межах одного органу у зазначених кримінальних провадженнях.
Начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 надав заступнику Генерального прокурора України Столярчуку Ю. В. листа від 24 липня 2017 року, в якому повідомив, що постанови про передачу кримінальних проваджень про передачу матеріалів зазначених кримінальних проваджень іншим підрозділам досудового розслідування у межах одного органу до 17 год. 24липня 2017 року не можуть бути виконаними, оскільки є незаконними та необґрунтованими та такими, що містять ознаки втручання в діяльність слідчого та прокурора.
Начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 звернувся до Генерального прокурора України зі скаргами від 24 липня 2017 року 
№ 23/1/3-1342вн/вих.-17, від 24 липня 2017 року № 23/1/3-1341вн/вих.17 та від 24 липня 2017 року № 23-1352вн/вих.-17 на постанови заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю.В. про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 12013160110000734, № 42014000000000310 та № 42013250000000023 іншому слідчому підрозділу в межах одного органу та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 звернувся до Ради прокурорів України зі скаргою від 25 липня 2017 року на дії заступника Генерального прокурора України, в якій повідомив про загрозу незалежності прокурорів та слідчих у кримінальних провадженнях № 42014000000000310, № 12013160110000734 та № 42013250000000023 у зв'язку з незаконними рішеннями, діями (вказівками) заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. Копія скарги наявна в матеріалах справи.
Заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. 25липня 2017 року провів оперативну нараду, на якій розглядалось питання про стан організації та виконання начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 письмових вказівок заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. у кримінальних провадженнях № 42014000000000310, № 12013160110000734 та № 42013250000000023 та рішень оперативних нарад від 18, 19 та 21 липня 2017 року. Згідно з протоколом цієї оперативної наради вирішено попередити начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 про його персональну відповідальність та відповідальність підпорядкованих йому працівників за невиконання законних вимог та вказівок заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В.
Заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю. В. 2серпня 2017 року провів оперативну нараду, на якій розглядалось питання про стан організації та виконання начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 письмових вказівок заступника Генерального прокурора України СтолярчукаЮ. В. у кримінальних провадженнях № 42014000000000310, № 12013160110000734 та № 42013250000000023 та рішень оперативних нарад від 18, 19, 21 та 25 липня 2017 року. Згідно з протоколом цієї оперативної наради вирішено вп'яте попередити начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 про його персональну відповідальність та відповідальність підпорядкованих йому працівників за невиконання законних вимог та вказівок заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В.
Начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 звернувся до Генерального прокурора України з повторною скаргою від 23серпня 2017 року № 23/1/3-1567вн/вих.17 на постанови та дії заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В., а також зі скаргою від 23 серпня 2017 року
№ 23/1/2-1566вн/вих.17, в якій просив невідкладно розглянути скарги на дії та рішення заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. та скасувати постанови про зміну слідчого підрозділу та визначення (зміну) групи прокурорів у кримінальних провадженнях № 42014000000000310 та № 12013160110000734.
Постанови заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. від 19 липня 2017 року про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому підрозділу в межах одного органу у кримінальних провадженнях № 12013160110000734 та № 42014000000000310 (за невиконання яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності) скасовані Генеральним прокурором України відповідними постановами від 14 вересня 2017 року.
За змістом постанов Генерального прокурора України від 14вересня 2017 року підставою для скасування постанов заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. від 19липня 2017 року є те, що зазначені постанови не є належно вмотивованими.
Комісія рішенням від 25 вересня 2017 року відмовила у відкритті дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою ОСОБА_3 від 19 та від 25липня 2017 року на дії заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В.
Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність Рішення Комісії.
Відхиляючи доводи відповідача про те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про визнання протиправним та скасування Рішення Комісії, виходив із того, що відповідач при прийнятті спірного Рішення про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності необґрунтовано  вказав на наявність обставин щодо невиконання чи неналежного виконання начальником Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 службових обов'язків, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.
За змістом статті 38 КПК органами досудового розслідування є органи, що здійснюють дізнання і досудове слідство, а саме: слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів державного бюро розслідувань; органів Державної кримінально-виконавчої служби України; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.
У статті 39 КПК визначені повноваження керівника органу досудового розслідування.
Повноваження начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ закріплені пунктом 5.1 Положення.
Також Положенням визначено структуру Департаменту спецрозслідувань ГПУ та визначено обсяг функціональних  обов'язків та повноважень керівників структурних  підрозділів цього Департаменту.
Відповідно до пунктів 5.3, 5.4, підпункту 5.6.1 пункту 5.6, підпункту 5.8.1 пункту 5.8 Положення повноваження керівника органу досудового розслідування  покладено на начальника та заступника начальника управління спеціальних розслідувань, начальників та заступників начальників слідчих відділів. 
З аналізу зазначених норм вбачається, що начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ не має статусу та повноважень керівника органу досудового розслідування, визначених у статті 39 КПК.
Так, начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ здійснює загальне керівництво діяльністю Департаменту, організовує, спрямовує і контролює роботу підпорядкованих управлінь та відділів з урахуванням плану роботи Генеральної прокуратури України, рішень нарад та організаційно-розпорядчих документів, визначає основні напрями діяльності, характер роботи структурних підрозділів Департаменту відповідно до завдань і функцій, координує діяльність структурних підрозділів Департаменту, забезпечує взаємодію з іншими структурними підрозділами Генеральної прокуратури України, регіональними прокуратурами, організовує в межах компетенції Департаменту виконання організаційно-розпорядчих документів, завдань і службових доручень керівництва Генеральної прокуратури України, доручає начальнику управління спеціальних розслідувань організацію досудового розслідування у конкретних кримінальних провадженнях.
Аналіз зазначених повноважень свідчить, що вони зводяться до прав і обов'язків начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ із забезпечення діяльності Департаменту, що входить до структури Генеральної прокуратури України.
Водночас повноваження з вивчення кримінальних проваджень та їх окремих матеріалів, з надання слідчим управління спеціальних розслідувань вказівок щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових дій), інших процесуальних дій можливо лише за наявності умов, передбачених у пункті 5.1 Положення.
Вказівки заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. не є дорученням у розумінні пункту 5.1 зазначеного Положення, оскільки в них містяться вимоги про передачу кримінальних проваджень.
Зі змісту пункту 5.3 Положення вбачається, що функції керівника органу досудового розслідування та інші повноваження, передбачені КПК, покладені на начальника управління спеціальних розслідувань.   
Системний аналіз положень статей 38, 39 КПК, сукупних повноважень начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ та начальника управління спеціальних розслідувань, закріплених у Положенні, дає підстави вважати, що начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ має адміністративні, організаційні та представницькі повноваження і не має процесуальних повноважень керівника органу досудового розслідування у конкретних кримінальних провадженнях, оскільки не здійснює функції керівника органу досудового розслідування у конкретних кримінальних провадженнях та інші повноваження, передбачені КПК.
За таких обставин підстав вважати, що начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 вчинив дисциплінарний проступок, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з підстав невиконання або неналежного виконання службових обов'язків, немає.
Щодо посилань Комісії у скарзі на невиконання ОСОБА_3 службових обов'язків, передбачених частиною четвертою статті 17 Закону № 1697-VII, слід зазначити,  що аналіз положень цієї статті свідчить, що прокурори підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов'язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. Під час здійснення повноважень, пов'язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними. Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень. І тільки накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані (віддані) в письмовій формі в межах повноважень, визначених законом, про які йдеться у частині четвертій статті 17 цього Закону, є обов'язковими до виконання відповідним прокурором.
Як убачається з обставин справи, установлених судом, вказівки заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. прокурору - начальнику Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 не є наказами (вказівками) адміністративного характеру, що прямо стосуються реалізації прокурором ОСОБА_3 функцій прокуратури у межах наданих для його посади повноважень поза межами КПК.
Порядок розгляду і виконання документів в органах прокуратури встановлюється Регламентом прокуратури та Інструкцією з діловодства в органах прокуратури України, затвердженою наказом Генеральної прокуратури України від 24 лютого 2016 року № 103.
Керівниками прокуратур, структурних підрозділів документи розглядаються не пізніше наступного робочого дня з часу реєстрації, а термінові - негайно. За результатами розгляду вчиняється резолюція, в якій визначаються виконавці, порядок виконання, у разі потреби - строк виконання, після чого вказується дата і проставляється особистий підпис. Відповідальність за виконання документа по суті та у встановлений строк покладається на працівників, зазначених у резолюції, та безпосередніх виконавців (пункти 5.2, 5.11 зазначеної Інструкції).
Як установив суд, начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 у межах своїх адміністративних і організаційних повноважень шляхом резолюції на листі заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. від 21 липня 2017 року про направлення до відома та організації виконання постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому слідчому підрозділу в межах одного органу у кримінальному провадженні № 42013250000000023 надав цей лист для виконання начальнику відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спецрозслідувань ГПУ Донському О. І. і заступнику начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ - начальнику управління спеціальних розслідувань Безщасному Ю. М. до відома та опрацювання за відсутності незаконності та ознак злочину, визначивши строк опрацювання із пропозиціями.
Указані дії свідчать про виконання ОСОБА_3 покладених на нього як керівника Департаменту спецрозслідувань ГПУповноважень щодо забезпечення виконання службових доручень заступника керівника Генеральної прокуратури України.
За таких обставин немає підстав вважати, що начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3, який має адміністративні, організаційні та представницькі повноваження і не має процесуальних повноважень керівника органу досудового розслідування у конкретних кримінальних провадженнях, не виконав своїх службових обов'язків у межах спірних правовідносин.
Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_3 надавався статус у Єдиному реєстрі досудових розслідувань «керівник органу досудового розслідування» не знайшло свого підтвердження. 
Як убачається зі змісту листа Генеральної прокуратури України, наданого відповідачем, начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 не призначався керівником органу досудового розслідування в кримінальних провадженнях № 42014000000000310, № 12013160110000734 і № 42013250000000023 та, відповідно, не мав можливості та повноважень впливати на хід досудового розслідування в зазначених кримінальних провадженнях.
З огляду на викладене немає підстав вважати, що ОСОБА_3 - начальник Департаменту спецрозслідувань ГПУ вчинив дисциплінарний проступок, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з підстав невиконання або неналежного виконання службових обов'язків.
Відхиляючи доводи Комісії про те, що вчинені діяння начальника Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 свідчать про порушення ним ієрархічних методів організації прокуратури, що, на її думку, становить загрозу для функціонування органів прокуратури як єдиної системи, слід зазначити таке. 
За змістом частини п'ятої статті 7 Закону № 1697-VII єдність системи прокуратури забезпечується: 1) єдиними засадами організації та діяльності прокуратури; 2) єдиним статусом прокурорів; 3) єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів; 4) фінансуванням прокуратури виключно з Державного бюджету України; 5) вирішенням питань внутрішньої діяльності прокуратури органами прокурорського самоврядування.
Таким чином, суть принципу єдності полягає в тому, що кожен орган прокуратури, її посадові особи діють в межах своєї компетенції, виступаючи як представники єдиної системи органів прокуратури.
Посилання Комісії на обґрунтування свого аргументу про порушення позивачем ієрархічних методів організації прокуратури на положення підпункту 36а) Рекомендації Rec (2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, яка ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи на 724 засіданні заступників міністрів 6 жовтня 2000 року, є безпідставним.
Цими положеннями Комітет Міністрів Ради Європи надає рекомендації державам-членам, які полягають у тому, що держава для сприяння справедливій, узгодженій та ефективній діяльності прокурорів повинна намагатися приділяти належну увагу ієрархічним методам організації.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказівки заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю. В. прокурору - начальнику Департаменту спецрозслідувань ГПУ ОСОБА_3 не є наказами (вказівками) адміністративного характеру, що прямо стосуються реалізації прокурором ОСОБА_3 функцій прокуратури у межах наданих для його посади повноважень поза межами КПК.
Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про протиправність та скасування Рішення Комісії ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального й процесуального права. 
Міркування і твердження відповідача в апеляційній скарзі не спростовують правильності правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених в оскаржуваному Рішенні. 
Як убачається із матеріалів справи та зі змісту оскаржуваного судового рішення, суд повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив докази у справі та, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення  позовних вимог ОСОБА_3
ВеликаПалата Верховного Суду не встановила порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, частини першої статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд прийняв правильне і законне рішення, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а отже, немає підстав для скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 5 березня 2018 року.
Керуючись статтями 242, 266, 292, 310, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 5 березня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. С. Князєв
Суддя-доповідач | О. Б. Прокопенко
Судді:                                            Н. О. Антонюк | О. Р. Кібенко
С. В. Бакуліна | Л. М. Лобойко
В. В. Британчук | Л. І. Рогач
Д. А. Гудима | І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська | О. С. Ткачук
О.С. Золотніков | В. Ю. Уркевич
| О. Г. Яновська