ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 308/6201/17
провадження № 51-530км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,  
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                              ОСОБА_5 ,
засудженого                                                          ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 22 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017070000000205, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України (далі  – КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені 
судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області  від 20 липня 2017 року затверджено угоду від 22 червня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_8 . 
Згідно з цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК, і призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 грн, який відповідно до ч. 4 ст. 53 КПК визначено виплачувати з розстрочкою сплати певними частинами строком до одного року, а саме: до 30 вересня 2017 року – 6 750 грн, до 30 листопада 2017 року – 6 000 грн. Вирішено питання щодо заходів забезпечення  кримінального провадження та речових доказів  у провадженні.
Судом ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні зловживання впливом, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на рішення особою, уповноваженою на виконання функцій державиза обставин, зазначених у вироку.
Не погоджуючись із указаним рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та зміни до неї, в яких просив скасувати вирок місцевого суду і закрити кримінальне провадження щодо нього.
Апеляційний суд Закарпатської області ухвалою від 22 листопада 2017 року  закрив провадження за вищезазначеною скаргою на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 .Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений оскаржив вирок на підставах, на яких відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) він не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , вказуючи на незаконність  вищевказаного судового рішення, порушує питання про його скасування та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на те, що апеляційний суд безпідставно закрив провадження за його скаргою, оскільки вже відкрив апеляційне провадження та призначив його до розгляду, однак на стадії апеляційного розгляду всупереч вимогам статей 405, 407 КПК почав повторно вирішувати питання щодо прийнятності апеляційної скарги до розгляду. Вважає, що своїм рішенням апеляційний суд обмежив його право на доступ до правосуддя. Вказує, що вирок місцевого суду він оскаржував на підставі невиконання судом вимог, установлених ч. 7 ст. 474 КПК.
 
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав  подану касаційну скаргу і просив її задовольнити. 
Прокурор, яка брала участь у касаційному розгляді, заперечувала проти задоволення касаційної скарги  засудженого, просила залишити без змін ухвалу апеляційного суду оскільки, на її думку, оскаржувана ухвала суттєво не вплинула на правильність вироку місцевого суду.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.
Статтею 438 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК). 
За змістом ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.  Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 407 КПК визначено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками  розгляду апеляційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Також за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду на підставі угоди суд апеляційної інстанції, крім рішень, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 цієї статті, має право скасувати вирок і направити кримінальне провадження: до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку, якщо угода була укладена під час судового провадження; до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була укладена під час досудового розслідування.
Однак указаним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на вирок суду  першої інстанції засуджений  ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та зміни до неї. В апеляційній скарзід
Апеляційний суд Закарпатської області ухвалою від  22 вересня 2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 відкрив апеляційне провадження і 2 жовтня 2017 року ухвалою цього ж суду призначив кримінальне провадження  щодо ОСОБА_6 до розгляду.
В судовому засіданні 22 листопада 2017 року апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 405 КПК та перевірив доводи апеляційної скарги засудженого в частині неналежного роз`яснення судом наслідків укладення угоди про визнання винуватості шляхом прослуховування технічного запису судового засідання. 
З вищевикладених обставин слідує, що апеляційний суд за наслідками розгляду  апеляційного скарги обвинуваченого ОСОБА_6 мав прийняти одне з рішень,  передбачених ст. 407 КПК.
Натомість апеляційний суд постановив ухвалу, якою закрив провадження за вищевказаною апеляційною скаргою з мотивів оскарження ОСОБА_6 судового рішення на підставах, з яких воно не може бути оскаржено в апеляційному порядку, тобто постановив судове рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом на цій стадії провадження.
За таких обставин, Верховний Суд вважає, що ухвала апеляційного суду про закриття провадження постановлена з недотриманням положень статей 370, 418 КПК, що згідно з ч. 1 ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Тому зазначене рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а кримінальне провадження – призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, розглянути провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального закону й прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення. 
Оскільки у поданій касаційній скарзі засуджений, серед іншого, не погоджується з установленими у вироку фактичними обставинами кримінального провадження, перевірка яких у силу ст. 433 КПК до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесено, касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 22 листопада 2017 року  скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                 ОСОБА_3