Постанова 
Іменем України
 
17 вересня 2018 року
м. Київ
 
справа № 344/12102/16-ц
 
провадження № 61-28430св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_4,
представник заявника - ОСОБА_5,
заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», ОСОБА_7, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гундяк Тарас Дмитрович,
представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області - ГундякТарас Дмитрович,
представник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Беган РоманПетрович,
представник ОСОБА_7 - ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2017 року у складі судді Мелещенко Л. В. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Бойчука І. В., Васильковського В. М., Ясеновенко Л. В.,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірною і скасування постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії та заробітної плати, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - 
ПАТ «РайффайзенБанк Аваль»), ОСОБА_7, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 
(далі - ВП ВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області) Гундяк Т.Д.
 
Скарга мотивована тим, що на виконанні у ВП ВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором. 10 вересня 2016 року на адресу заявника надійшла постанова про арешт коштів боржника. На підставі даної постанови було накладено арешт на рахунки, на які перераховується пенсія та заробітна плата. 
 
З урахуванням викладеного, ОСОБА_4, просила суд: визнати неправомірною та скасувати постанову від 17 серпня 2016 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії, що містяться на рахунку 
НОМЕР_1 у публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_2 у філії Івано-Франківського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк». 
 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 21 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року, скаргу ОСОБА_4задоволено.
Визнано неправомірною постанову про арешт коштів боржника, винесену 
17 серпня 2016 року головним державним виконавцем ВП ВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Гундяком Т. Д., в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії, що містяться на рахунку НОМЕР_1 у 
ПАТ КБ «ПриватБанк» та заробітної плати, що міститься на рахунку 
НОМЕР_2 у філії Івано-Франківського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк».
Скасовано постанову про арешт коштів боржника, винесену 17 серпня 2016 року головним державним виконавцем ВП ВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Гундяком Т. Д., в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії, що містяться на рахунку НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» та заробітної плати, що міститься на рахунку НОМЕР_2 у філії Івано-Франківського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк».
 
Задовольняючи скаргу суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що накладення арешту на зазначені рахунки позбавляє ОСОБА_4 користуватися пенсією та заробітною платою, що в свою чергу, позбавляє останню необхідних коштів на існування. Крім того, отримання заявником заробітної плати та пенсії є підставою для звернення стягнення на дані види доходів за письмовою заявою стягувача.
 
У травні 2017 рокуПАТ «РайффайзенБанк Аваль»подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій неправильно надано оцінку доказам у справі та порушено порядок, визначений статтею 387 ЦПК України щодо визнання постанови про арешт коштів боржника неправомірною та її скасування.
 
У червні 2017 року від ПАТ «Кристалбанк» надійшла заява про заміну 
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ПАТ «Кристалбанк», в якому посилалося на те, що згідно із договором факторингу від 24 травня 
2017 року ПАТ «Кристалбанк» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно реєстру  відступлених прав вимоги 
від 25 травня 2017 року. Крім того, до ПАТ «Кристалбанк» перейшли усі права за всіма угодами, укладеними на забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами. 
 
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, зміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках зміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.
У зазначених випадках на стадії касаційного провадження питання про процесуальне правонаступництво при поданні відповідних заяви і доказів вирішує суд касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що ПАТ «Кристалбанк» є правонаступником прав та обов'язків ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», колегія суддів дійшла висновку про залучення до участі у справі.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Стаття 52 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) встановлює порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.
 
Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» 
(у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.
 
Згідно з статтею 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
 
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, враховуючи те, що державним виконавцем було порушено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, дійшов правильного висновку про те, що у державного виконавця були відсутні підстави, передбачені статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» 
(у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) для накладення арешту на рахунки боржника на які здійснюється виплата заробітної плати та пенсії.
 
Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Заяву публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» про залучення у справі правонаступника задовольнити.
 
Залучити правонаступника - публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» до участі у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль», ОСОБА_7, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ГундякТарас Дмитрович,про визнання неправомірною і скасування постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти у вигляді пенсії та заробітної плати.
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», залишити без задоволення.
 
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 
від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                      В. М. Коротун 
В. П. Курило
М. Є. Червинська