Постанова
Іменем України
 
10 жовтня 2018 року
м. Київ
 
справа № 404/8466/15-ц
провадження № 61-27710св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариств «УкрСиббанк»,
відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Кіровського районного суду           м. Кіровограда Кіровоградської області в складі судді Мохонько В. В.             від 02 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області в складі суддів: Письменного О. А., Гайсюка О. В., Карпенка О. Л., від 14 липня 2017 року,  
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2.  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
У ході судового розгляду представник відповідача ОСОБА_2. заперечив проти укладення будь-яких договорів із позивачем і пояснив, що підпис у договорі поруки останній не належить, а тому для вирішення питання щодо належності підпису відповідачу чи іншій особі у договорі поруки                       від 24 червня 2008 року заявив клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.
 
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 02 серпня 2016 року заяву про призначення почеркознавчої експертизи задоволено.
Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: - чи виконано підписи від імені ОСОБА_4 у договорі поруки № 11363832000-П від 24 червня 2008 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», із             ОСОБА_4, прізвище та ім'я якої змінено на ОСОБА_2., тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?
Проведення судово-почеркознавчої експертизи доручено судовим експертам Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ( м. Кіровоград, вул. Волкова, 2).
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2.
На час проведення судової почеркознавчої експертизи провадження у справі зупинено. 
Роз'яснено, що ухвала, в частині зупинення провадження у справі, може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції протягом п'яти днів. 
 
Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно вимог статті 143 ЦПК України в редакції, чинній на момент вирішення питання про призначення експертизи, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Крім того, суд указав на необхідність зупинення провадження у справі на час проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою судді апеляційного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2016 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2016 року, матеріали цивільної справи повернуто до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року касаційну скаргу                 ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2016 року про відмову у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції щодо вирішення питання про зупинення провадження у справі скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 
 
Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2016 року залишено без змін.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції в частині зупинення провадження у даній справі до проведення експертизи відповідають вимогам закону та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  Зазначено, що, зупиняючи провадження у справі на час проведення судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції скористався своїм правом передбаченим зазначеною нормою процесуального законодавства.
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2017 року та вирішити питання по суті. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надано можливості аргументувати свої доводи з посиланням на відповідні норми права, оскільки його не було належним чином повідомлено про апеляційний розгляд справи. Судом першої інстанції ухвалою від 01 березня 2016 року безпідставно, на думку скаржника, відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 404/10645/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання кредитного договору від 24 серпня 2008 року недійсним. Разом з тим, суд першої інстанції безпідставно, на думку скаржника, постановив 02 серпня 2016 року ухвалу про зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини першої статті 202 ЦПК України, згідно якої суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
 
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
 
Судами установлено, що заперечуючи проти позову та факту укладення будь-яких договорів між поручителем і банком, представник ОСОБА_2. - ОСОБА_5, зазначив, що підпис у договорі поруки ОСОБА_2. не належить, а тому для вирішення питання щодо належності підпису відповідачу чи іншій особі у договорі поруки від 24 червня 2008 року заявив клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.
 
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2016 року (а. с. 90, том 2), залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2017 року, клопотання представника ОСОБА_2. про призначення судово-почеркознавчої експертизи задоволено, призначено у справі відповідну експертизу та на час проведення судової почеркознавчої експертизи провадження у справі зупинено. 
 
Крім того, з досліджених судами матеріалів справи вбачається, що іншою ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2016 року (а. с. 89, том 2) відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6, про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 404/10645/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання кредитного договору від 24 серпня 2008 року недійсним на підставі пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України у відповідній редакції.  
 
Судом апеляційної інстанції установлено, що згідно вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 предметом апеляційного оскарження є ухвала Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2016 року, якою вирішено клопотання представника ОСОБА_2. про призначення судово-почеркознавчої експертизи.
 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить вимоги про скасування ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6, про зупинення провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України у відповідній редакції (а. с. 103  том 2). 
 
Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України у редакції, чинній станом на момен призначення експертизи, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.
 
Згідно пункту 5 частини першої статті 202 ЦПК України в указаній редакції суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
 
Установивши, що у зв'язку із призначенням у даній справі судової почеркознавчої експертизи є необхідність зупинити провадження у справі на час проведення експертизи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано застосував положення пункту 5 частини першої статті 202 ЦПК України у попередній редакції.     
 
Доводи касаційної скарги щодо безпідставності зупинення провадження у справі на час проведення призначеної судом експертизи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи і обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанції.  
 
ОСОБА_1 не погоджується із оскарженими ухвалами в частині зупинення провадження у справі, оскільки вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, безпідставно зупинив провадження у даній справі саме у зв'язку із призначенням судової експертизи згідно пункту 5 частини першої статті 202 ЦПК України, а мав, на думку скаржника, зупинити провадження у даній справі до розгляду справи № 404/10645/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання кредитного договору від 24 серпня 2008 року недійсним згідно вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України, який передбачає, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
 
Однак, такі доводи не містять підстав для скасування оскаржених судових рішень, оскільки суд першої інстанції мав право зупинити провадження у справі, зокрема, з власної ініціативи, у зв'язку із чим правильно застосував положення пункту 5 частини першої статті 202 ЦПК України у попередній редакції.  
 
Крім того, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що доводи             ОСОБА_1 про безпідставність відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі згідно вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України, не можуть бути враховані судом, оскільки ухвала суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні указаного клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6, не була предметом апеляційного оскарження.  
 
Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.  
 
Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
 
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. 
 
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. 
 
У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
 
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 141, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда Кіровоградської області від 02 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                          В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                      А. О. Лесько 
 
                                                                                  С.Ю. Мартєв
 
                                                                             В. М. Сімоненко
 
                                                                             С. П. Штелик