П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
2 жовтня 2018 року
м. Київ
Справа № 910/1733/18
Провадження № 12-170гс18
 
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Рогач Л. І.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю секретаря судового засідання Салівонського С. П.,
представник позивача - не з'явився
представник відповідача - не з'явився
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Банк Аваль», позивач) на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2018 року (судді Дідиченко М. А. - головуючий, Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 21 лютого 2018 року (суддя Головатюк Л. Д.) у справі № 910/1733/18 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Аваль» до ОСОБА_6 про стягнення 399862,48 доларів США.
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.  Короткий зміст позовних вимог та заперечень
1.1.  У лютому 2018 року ПАТ «Банк Аваль» звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за прострочення сплати відсотків за період з 28 січня 2016 року по 28 грудня 2016 року у сумі 399862,48 доларів США за кредитним договором № 010/14/043 від 3 квітня 2007 року.
1.2.  Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем зобов'язань за договором поруки № 12/14/03/569 від 29 вересня 2008 року, укладеного для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 010/14/043 від 3 квітня 2007 року (з урахуванням умов договору про переведення боргу та додаткових угод до кредитного договору).
1.3. Відповідач заперечив проти вимог позивача з підстав непідвідомчості спору судам господарської юрисдикції та зауважив, що позивач вже реалізував своє право на звернення до суду з таким самим позовом до того ж відповідача у справі № 753/20272/17, що відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) є самостійною підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
2.  Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1.  Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2018  року, ПАТ «Банк Аваль» відмовлено у відкритті провадження за позовом на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України з тих підстав, що за змістом пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України справа не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а прийняття позову до фізичної особи до розгляду господарським судом неминуче порушить права та законні інтереси цієї особи. 
2.2. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, зазначив, що за змістом частини другої статті 4 та пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України виключається можливість розгляду господарським судом справ за позовними заявами, які пред'явлені до фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності. При цьому суд відхилив посилання позивача до практики Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 14-40цс18) вказавши, що висновок у наведеній справі наданий щодо іншого суб'єктного складу сторін та стосується необхідності розгляду в одному провадженні об'єднаних позовних вимог щодо забезпечувального зобов'язання з вимогами про виконання кредитного договору .
3.  Короткий зміст касаційної скарги 
3.1. 4 травня 2018 року ПАТ «Банк Аваль» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2018  року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 21 лютого 2018 року, в якій просить скасувати вказані судові рішення, а справу повернути до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
3.2.  Касаційну скаргу обґрунтовано доводами про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме статей 4, 20, 175 ГПК України. На думку позивача, суди безпідставно відмовили у відкритті провадження у справі у спорі щодо правочину, укладеного для забезпечення зобов'язання, сторонами якого є саме юридичні особи. Крім того, з дня набрання чинності нової редакції ГПК України, спори за правочином, укладеним на забезпечення виконання кредитного договору, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України віднесено до юрисдикції господарських судів (незалежно від того хто є сторонами такого правочину). Відповідні висновки, на думку позивача, підтверджуються практикою Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц.
4.  Надходження касаційної скарги на розгляд Великої Палати Верховного Суду
4.1.  Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від  11 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Банк Аваль», справу № 910/1733/18 разом із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 квітня 2018  року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 21 лютого 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 302 ГПК України.
4.2.  Ухвалою від 20 червня 2018 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) та призначила її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 2 жовтня 2018 року; надала учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 2 липня 2018 року.
5.  Мотиви, якими керується Велика Палата Верховного Суду та застосоване нею законодавство
5.1. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
5.2. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.
5.3. Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
5.4. Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України (тут і далі у редакції вищевказаного Закону). 
5.5. Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
5.6. З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
5.7. За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
5.8. Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов'язання.
5.9. Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, ПАТ «Банк Аваль» як кредитор подало до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов'язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов'язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.
5.10. Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
5.11. Вказуючи, що прийняття до розгляду господарським судом позову до фізичної особи неминуче порушить права та законні інтереси цієї особи, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що за статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями статті 20 ГПК України (як приклад, пункти 5, 10, 14 статті 20 ГПК України).
5.12. Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.
5.13. Положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов'язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці, з об'єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов'язанням.
5.14. Відтак, висновки судів попередніх інстанцій про відмову у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України не відповідають наведеним вище нормам процесуального права.
5.15. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про відмову у відкритті провадження у справі.
6.  Висновок Великої Палати Верховного Суду
6.1.  Відповідно до частини шостої статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій і направлення справи  для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
6.2.  Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга ПАТ «Банк Аваль» підлягає задоволенню, а прийняті у справі ухвала та постанова - скасуванню, з направленням справи до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
7.  Щодо судового збору
7.1.  Оскільки Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про направлення справи на розгляд до Господарського суду міста Києва розподіл судових витрат буде здійснено за результатом розгляду спору.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 317 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду
П О С Т А Н О В И Л А:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.
Постанову Київськогоапеляційного господарського суду від 26 квітня 2018 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 21 лютого 2018 року у справі № 910/1733/18 скасувати.
Справу направити до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя | | | В. С. Князєв
Суддя-доповідач | | | Л. І. Рогач
Судді: | Н. О. Антонюк | | О. Б. Прокопенко
| С. В. Бакуліна | | І. В. Саприкіна
| В. І. Данішевська | | О. М. Ситнік
| О. С. Золотніков | | О. С. Ткачук
| О. Р. Кібенко | | В. Ю. Уркевич
| Л. М. Лобойко | | О. Г. Яновська
| Н. П. Лященко | |