ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

19 вересня 2018 року 
справа №820/4100/17
адміністративне провадження №К/9901/57678/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.
при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.
за участю представників
позивача - Іщенко Р.А. за дов. від 15 січня 2018 року,
відповідача - Морозова П.В. за дов. від 14 грудня 2017 року №14694/9/20-40-10-05-01

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції матеріали адміністративної справи №  820/4100/17

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтомаш ЕРС" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтомаш ЕРС" 

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у складі колегії суддів Лях О. П., Бегунца А. О., Яковенка М.М. 

У С Т А Н О В И В :

ПРОЦЕДУРА

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтомаш ЕРС" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 червня 2017 року № 0001541403, яким застосовано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 1 479 626 грн. 44 коп., з мотивів безпідставності їх прийняття.

31 жовтня 2017 року постановою Харківського окружного адміністративного суду у складі судді Заічко О. В. позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення від 15 червня 2017 року № 0001541403, яке винесене відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТОМАШ ЕРС".

11 липня 2018 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

27 липня 2018 року Товариством до Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій позивач просить переглянути постанову суду апеляційної інстанції, скасувати її та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

27 липня 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання скаржника про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції.

01 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства та витребувано із Харківського окружного адміністративного суду справу № 820/4100/17. Цією ж ухвалою Верховного Суду відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання судового рішення з мотивів його передчасного подання.

09 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання позивача про зупинення виконання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, в якому Товариство, обґрунтовує наявність підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

14 серпня 2018 року справа № 820/4100/17 надійшла до Верховного Суду.

16 серпня 2018 року ухвалою Верховного Суду задоволено клопотання Товариства від 09 серпня 2018 року та зупинено виконання оскаржуваної постанови Харківського апеляційного адміністративного суду до закінчення розгляду справи Верховним Судом. 

17 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив відповідача на касаційну скаргу, а якому податковий орган спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

27 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшли заперечення на відзив на касаційну скаргу.

30 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання відповідача про обов'язкову участь у судовому засіданні.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У квітні-травні 2017 року посадовими особами податкового органу проведено планову виїзну перевірку платника податків з питань, серед іншого, дотримання валютного законодавства за період з 07 квітня 2014 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт від 24 травня 2017 року № 3956/20-40-14-03-07/39165622.

15 червня 2017 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийнято спірне у цій справі податкове повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № 0001541403 за порушення статті 1 Закону України «Про порядок розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року № 185/94 (далі - Закон № 185/94) та підставі статті 4 цього Закону застосовано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 1 479 626 грн. 44 коп. на.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09 січня 2015 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «БатысТрансСистем» (Республіка Казахстан) підписано Контракт № 09/01-ВЕД на експортну поставку обладнання.

Загальна вартість контракту складає 1 575 400 доларів США і включає в себе як вартість обладнання, так вартість робіт, які постачальник (позивач) повинен виконати.

01 липня 2015 року сторонами контракту підписано Додаткову угоду № 2 до Контракту, згідно якої внесено зміни до ціни контракту, а саме: сторони визначили вартість обладнання у сумі 1 260 320 (один мільйон двісті шістдесят тисяч триста двадцять) доларів США та вартість робіт у розмірі 315 080 (триста п'ятнадцять тисяч вісімдесят) доларів США окремими сумами.

03 липня 2015 року відбулося оформлення вантажно-митної декларації № 807100000/2015/022042, в якій визначено вартість товару у розмірі 1 575 400 доларів США, тобто за загальною ціною договору.

Поставка обладнання відбулася 26 липня 2015 року, кошти, отримані за поставлене обладнання у сумі 1 260 320 грн., надійшли до Товариства з дотриманням визначених контрактом та законодавством строків і відображені у бухгалтерському обліку як дохід платника податків за 2015 рік.

14 грудня 2015 року позивачем подано аркуш коригування митної декларації від 03 липня 2015 року № 807100000/2015/022042 в частині зменшення суму валюти, ціни товару та статистичної вартості товару, виходячи умов, передбачених Додатковою угодою № 2.

Судами попередніх інстанцій також встановлено та не спростовано відповідачем, що роботи фактично не виконувались, акт про виконання робіт згідно умов Контракту № 09/01-ВЕД не підписувався. На розрахунковий рахунок позивача за період з 03 липня 2015 року (дата подання до митних органів вантажно-митної декларації) до 14 грудня 2015 року (дата внесення коригування до вантажно-митної декларації) валютна виручка від нерезидента за експортований товар у розмірі 315 080 доларів США не надходила.

ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції висновувався з протиправності спірного податкового повідомлення-рішення, внаслідок відсутності складу валютного правопорушення, оскільки позивачем не були виконані роботи, вартість яких становила 315 080 (триста п'ятнадцять тисяч вісімдесят) доларів США, а відтак заборгованість по виплаті за експорт робіт (послуг) відсутня, що свідчить про відсутність порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив з правомірності спірного податкового повідомлення-рішення внаслідок доведення складу валютного правопорушення. Наявність складу правопорушення суд апеляційної інстанції встановив на підставі того, що позивачем самостійно вказано у вантажно-митній декларації від 03 липня 2015 року вартість експортованих (постачаємих) товарів (робіт/послуг) саме у розмірі 1 575 600 доларів США, а відповідні коригування до цієї вантажно-митної декларації були внесені лише у грудні 2015 року, тобто вже після закінчення граничного терміну надходження валютної виручки за експортований товар.

ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме статті 1 Закону № 185/94, пунктів 6, 8 статті 257, пункту 1 статті 258 Митного кодексу України, пункту 33, 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450. Скаржник на помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо необхідності надходження відповідного розміру валютної виручки або внесення відповідних коригувань до вантажно-митної декларації в межах граничного терміну, передбаченого статтею 1 Закону № 185/94. Скаржник наголошує на тому, що склад валютного правопорушення законодавець пов'язує із наявністю акта виконаних робіт (наданих послуг), а відтак штрафні санкції нараховані на подію, яка ще не відбулася.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній з 15 року 2017 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо застосування норм процесуального права

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ

а) Нормативне регулювання

Відповідно частини першої статті 1 Закону № 185/94 виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Згідно частини четвертої статті 1 Закону № 185/94 Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Протягом 2015 року Національним банком України прийнято постанови від 03 червня 2015 року № 354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», від 03 вересня 2015 року № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», від 04 грудня 2015 № 863 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», якими на відповідні періоди зменшувався граничний строк здійснення розрахунку у валюті до 90 днів.

Відповідно до статті 4 Закону № 185/94 порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

б) Тлумачення норм матеріального права

Склад валютного правопорушення, передбачений статтею 1 Закону № 185/94, полягає у зарахуванні валютної виручки резидентів на їх валютні рахунки з порушенням строків виплати заборгованостей, визначених у контрактах, але в будь-якому разі не пізніше 180/90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Наявність складу валютного правопорушення законодавець пов'язує в першу чергу з порушенням строків виплат заборгованостей, визначених у контрактах, при цьому встановлює граничний строк зарахування такої виручки на валютні рахунки резидента не пізніше 180/90 календарних днів з конкретного моменту. Початок відліку 180/90-денного строку диференційовано залежно від того, що саме є предметом договору - товар чи послуги. Початковим моментом підрахунку строку при поставці товарів є дата митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується. При поставці послуг склад валютного правопорушення, передбаченого статтею 1 Закону № 185/94, законодавчо пов'язано з моментом підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Відтак, з метою визначення наявності чи відсутності складу валютного правопорушення, , передбаченого статтею 1 Закону № 185/94, необхідно встановити чи наявна заборгованість за контрактом, якщо заборгованість наявна, то слід визначити момент, з якого починає відраховуватися 180/90-денний строк, виходячи з конкретного предмет договору - товар або послуги (роботи)

в) Оцінка доводів касаційної скарги та відзиву

Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги, що судом апеляційної інстанції надано помилкову оцінку обставинам справи, повно і всебічно дослідженим та встановленим під час судового розгляду. Судом апеляційної інстанції не враховано, що склад валютного правопорушення, передбаченого статтею 1 Закону № 185/94, наявний, якщо валютна виручка надійшла на його валютні рахунки з перевищенням 180/90-денного строку з моменту фактичного виконання робіт (надання послуг) та складання відповідного акта, а також наявності відповідної заборгованості.

Суд першої інстанції, на відміну від суду апеляційної інстанції здійснив комплексне дослідження обставин справи та констатував відсутність складу валютного правопорушення, покладеного в основу прийняття податкового повідомлення-рішення від 15 червня 2017 року № 0001541403, яким застосовано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 1 479 626 грн. 44 коп.

Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність складу податкового правопорушення зумовлює протиправність прийняття податкового повідомлення-рішення та застосування до суб'єкта господарювання відповідних фінансових санкцій.

У відзиву на касаційну скаргу податковий орган дублює доводи викладені в акті перевірки та апеляційній скарзі.

Посилання податкового органу на те, що у вантажно-митній декларації від 03 липня 2015 року вказану всю суму контракту у розмірі 1 575 400 грн., а не 1 260 320 грн. є безпідставними, не доводить наявності складу правопорушення, оскільки за змістом статті 1 Закону № 185/94 для встановлення факту валютного правопорушення значення має дата подання декларації, а не її зміст і лише у випадку, якщо здійснювалася поставка товару, а не послуг, як у цій справі.

г) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд погоджується з доводами касаційної інстанції, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та скасовано судове рішення, яке відповідає закону. Водночас, Суд не вбачає підстав для скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позову, оскільки наявні підстави для скасування судового рішення та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції. Відтак, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтомаш ЕРС" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2018 року у справі № 820/4100/17 скасувати, залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова

Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова

                                                                                                    І.Я Олендер