Постанова
Іменем України
 
18 вересня 2018 року
 
м. Київ
 
справа № 643/8227/17 
 
провадження № 61-25792св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Мартєва С. Ю.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,       
відповідач - ОСОБА_5,   
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року у складі суддів: Кіся П. В., Кружиліної О. А., Хорошевського О. М., 
В С Т А Н О В И В :
У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до                  ОСОБА_5 про стягнення аліментів. 
Позов мотивовано тим, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 07 грудня 2000 року, від якого у них народилась дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дочка є повнолітньою та навчається у Харківському авіаційному університеті, проте відповідач не надає матеріальної допомоги. 
Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі позову на весь період навчання до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж                  50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 червня 2017 року до досягнення ОСОБА_6 двадцяти трьох років, але не пізніше припинення навчання. Вирішено питання про судові витрати. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до положень статті 199 СК України відповідач зобов'язаний надавити матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання у розмірі ? частини від заробітку (доходів) відповідача, але не довше як до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 жовня 2017 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року змінено, зменшено розмір суми стягнутих аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6,                     ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 червня 2017 року до досягнення нею двадцяти трьох років, але не пізніше припинення навчання. В іншій частині рішення залишено без змін. 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що, враховуючи фактичне визнання відповідачем позовних вимог та рішення суду в частині обов'язку сплачувати аліменти, оцінюючи матеріали справи та надані сторонами в апеляційному суді нові докази у їх сукупності, виходячи з пріоритету захисту інтересів дитини та встановлення розміру аліментів не менше визначеного законом мінімального розміру, враховуючизаробіток відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про зменшення розміру аліментів                       до 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. 
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.    
 
Касаційна скарга мотивована тим, що, змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд неправильно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. ОСОБА_6 продовжує навчання в університеті і не має ніяких джерел доходу, тому перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач у свою чергу має постійний заробіток та має можливість утримувати повнолітню дочку у розмірі ? частини його доходів. При розгляді справи апеляційним судом було порушено норми процесуального права, апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження оскарження, строк на апеляційне оскарження був поновлений без наявності поважних причин, звукозапис судового засідання не відповідає журналу судового засідання.      
 
У запереченні на касаційну скаргу представник ОСОБА_5 -                  ОСОБА_7 - зазначив про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, наведені у скарзі, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.  
 
16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
Суди установили, що позивач та відповідач є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 
ОСОБА_6 проживає разом з матір'ю і навчається на першому факультеті денного відділення Національного авіаційного університету                                            ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут». 
ОСОБА_4 працює в ТОВ «РЕСПЕКТПЛЮС» на посаді охоронця, середньомісячна заробітна плата становить 3 449 грн 53 коп. 
Відповідач ОСОБА_5 працює головним державним інспектором Харківської митниці Державної фіскальної служби, за період з вересня                 2016 по вересень 2017 року отримав дохід у розмірі 99 108 грн 98 коп. 
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
 
Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
 
Статтею 199 СК України встановлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
 
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
 
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції з висновками якого в цій частині погодився апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов'язок з утримання дитини покладається на обох батьків.
Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, апеляційний суд визначив необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини розмір аліментів на утримання дочки сторін у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, із правильним застосуванням статей 181, 182, 183 СК України та дотриманням норм процесуального права. 
Наведені у касаційній скарзі доводи ОСОБА_4 не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, фактично стосуються переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого рішення апеляційного суду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Харківської області від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.  
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.   
 
Судді:                                                                                    С. П. Штелик

                                                                                     А.О.Лесько

                                                                                     С.Ю. Мартєв