ПОСТАНОВА
Іменем України

06 листопада 2018 року 
Київ
справа №826/1041/18
адміністративне провадження №К/9901/53004/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  21.03.2018 (суддя Мазур А.С.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 (судді: Пилипенко О.Є.(головуючий), Глущенко Я.Б., Кузьмишина О.М.) у справі № 826/1041/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.12.2017 №0258991304 та зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві здійснити перерахунок податкової знижки за 2016 рік із включенням до складу податкової знижки суми фактично здійснених протягом 2016 року витрат у розмірі 3660,00 грн (невключених відповідачем у розрахунок), які підтверджені розрахунковими (платіжними) документами і сплачені на користь Київського кооперативного інституту бізнесу і права за послуги з навчання сина позивача у навчальному році за період січень-червень 2017 року.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 були здійснені витрати на навчання сина протягом звітного 2016 року, тому він має право на податкову знижку на суму коштів сплачених на користь закладу освіти протягом звітного податкового року, а сплачена у 2016 році вартість навчання за січень-червень 2017 року підлягає включенню відповідачем до податкової знижки саме за 2016 рік. Отже, дії відповідача щодо неврахування під час розрахунку податкової знижки за 2016 рік грошової суми у розмірі 3  660,00 грн є неправомірними. Крім того, податкове повідомлення рішення від 27.12.2017 №0258991304 підлягає скасуванню.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018, , у задоволенні позову відмовлено.
4. Суди дійшли висновку, що позивач має право отримати податкову знижку із розрахунку 4 місяців поточного 2016 року включно, решта суми, що була сплачена в рахунок наступного звітного періоду в сумі 3660,00 грн (за період січень-червень 2017 року) може бути включена платником податку до податкової знижки в 2017 році, а тому дії контролюючого органу є правомірними та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2
6. Касаційний розгляд справи проведено в письмовому провадженні, відповідно до пункту 1 частини першої ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29.08.2016 між Київським кооперативним інститутом бізнесу і права, як навчальним закладом, та ОСОБА_2, як замовником, було укладено Договір про надання освітніх послуг №17.125, згідно якого навчальний заклад бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_7, строк надання послуг з 01.09.2016 по 30.06.2020.
Пунктом 4.4 даного Договору сторони встановили, що плата за навчання, а саме за 1 курс складає 6 100 грн.
Позивач здійснив оплату за перший курс навчання свого сина - ОСОБА_7, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями №5144657 від 25.08.2016 у сумі 3050 грн. та №5974733 від 21.12.2016 у сумі 3050 грн.
30.10.2017 позивачем було подано до Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік з метою отримання податкової знижки, в якій зазначено суму витрат на навчання - 6100, 00 грн та суму надмірно сплаченого податку, що підлягає поверненню позивачу, - 1074,59 грн.
Контролюючим органом проведено камеральну перевірку податкової декларації позивача про майновий стан і доходи, результати якої оформлено актом №2788/26-15-13-04-11від 27.12.2017, та встановлено порушення позивачем вимог пп.14.1170, п. 14.1 ст. 14, пп. 166.2.1 п.166.2 ст. 166, пп. 166.3.3 п. 166.3 ст. 166 Податкового Кодексу України. Вказаним актом встановлено, що громадянином ОСОБА_2 включено до витрат суму коштів в розмірі 6100, 00 грн. згідно Договору про надання освітніх послуг від 29.08.2016 №17.125. Так, вартість освітньої послуги за 1 рік, що тривав з 01.09.2016 - 30.06.2017 складає 6100,00 грн, проте витрати за навчання протягом звітного податкового року становлять 2440, 00 грн, а відтак поверненню підлягає податок у сумі 415,79 грн.
За результатами вказаної перевірки контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 27.12.2017 №0258991304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 658,80 грн.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. У доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального права, вказує на неправильне їх застосування, оскільки фактично витрати за навчання позивачем було понесено у 2016 році, а тому і включати такі витрати до податкової знижки необхідно саме у 2016 році. 
9. Контролюючим органом відзиву на касаційну скаргу надано не було.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Підпункт 14.1.170 пункту 14.1 статті 14.
Податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб'єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.
10.2. Підпункт 14.1.263 пункту 14.1 статті 14.
Членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.
10.3. Підпункт 166.1.1 пункту 166.1 статті 166.
Платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.
10.4. Підпункт 166.1.2 пункту 166.1 статті 166.
Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації.
10.5. Підпункт 166.2.1 пункту 166.2 статті 166.
До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема, квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання).
10.6. Підпункт 166.3.3 пункту 166.3 статті 166.
Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім'ї першого ступеня споріднення, який не одержує заробітної плати. Така сума не може перевищувати розміру доходу, визначеного в абзаці першому підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, в розрахунку на кожну особу, яка навчається, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.
10.7. Підпункт 166.4.3 пункту 166.4 статті 166.
Якщо платник податку до кінця податкового року, наступного за звітним не скористався правом на нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового року, таке право на наступні податкові роки не переноситься.
10.8. Підпункт 169.4.1 пункту 169.4 статті 169.
Податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.
При цьому граничний розмір доходу, який дає право на отримання податкової соціальної пільги одному з батьків у випадку та у розмірі, передбачених підпунктом 169.1.2 та підпунктами "а" і "б" підпункту 169.1.3 пункту 169.1 цієї статті, визначається як добуток суми, визначеної в абзаці першому цього підпункту, та відповідної кількості дітей.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року суму коштів, сплачених ним на користь закладів освіти для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти члена його сім'ї першого ступеня споріднення, який не одержує заробітної плати. 
12. До звітного періоду включалися лише витрати, що були понесені платником податку в межах поточного (звітного) року.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
14. Враховуючи встановлені обставини справи, зокрема, що позивач у 2016 році здійснив оплату за навчання за повний навчальний рік (01.09.2016 по 30.06.2017) в сумі 6100,00 грн, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ОСОБА_2 має право отримати податкову знижку із розрахунку 4 місяців поточного 2016 року включно (у сумі 415,79 грн), решта суми, що була сплачена в рахунок наступного звітного періоду (січень-червень 2017 року) в сумі 3660,00 грн може бути включена платником податку до податкової знижки в 2017 році, а відтак відмова у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання контролюючого органу  здійснити перерахунок податкової знижки за 2016 рік із включенням до складу податкової знижки суми фактично здійснених протягом 2016 року витрат у розмірі 3660,00 грн є правильною та обґрунтованою.
15. Проте колегія суддів не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, оскільки відмова у отриманні податкової знижки в сумі 658,80 грн не є підставною для визначення вказаної суми платнику податків, як зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та суперечить самій суті «податкової знижки», оскільки такий податок уже був сплачений особою під час отримання доходу у вигляді заробітної плати.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
16. Згідно зі ст.   90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. 
17. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи.
18. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач має право отримати податкову знижку у 2016 році у  сумі 415,79 грн, проте безпідставно відмовили у визнанні протиправним та скасуванні оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 27.12.2017 №0258991304, яке прийнято контролюючим органом всупереч вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 підлягає частковому задоволенню. 
19. Відповідно до п. 3 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
20. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша ст.  351 Кодексу адміністративного судочинства України). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя ст. 351 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 у справі №826/1041/18 скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.12.2017 №0258991304 та в цій частині ухвалити нове рішення.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27.12.2017 №0258991304.
В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 у справі №826/1041/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду