Постанова
Іменем  України
 
31 жовтня 2018 року
м. Київ
 
справа № 127/10583/17
провадження № 61-12491св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О. Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1, 
заінтересована особа - Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, громадянка Канади ОСОБА_3,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_4, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2017 року у складі судді Вохмінової О. С. та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 червня 2017 року у складі колегії суддів: Ковальчука О. В., Іващука В. А., Якименко М. М., 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, звернувся до суду із клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. 
Клопотання мотивовано тим, що постановою Вищого Суду Справедливості провінції Онтаріо, Канада від 15 листопада 2007 року, шлюб між              ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який був укладений 02 жовтня                1988 року в місті Вінниці, Україна, розірвано. Ця постанова набула чинності           16 грудня 2007 року, на підставі чого Вищим Судом Справедливості провінції Онтаріо видано свідоцтво про розлучення від 07 січня 2014 року.
14 травня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та отримала дублікат свідоцтва про шлюб з ОСОБА_1 Після чого ОСОБА_3 звернулась до Солом'янського районного суду міста Вінниці з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2013 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу закрито. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва                     від 19 вересня 2013 року вказану ухвалу скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 02 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено, шлюб між ОСОБА_3 до ОСОБА_1  розірвано. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10 січня           2002 року № 2933, Україна з 02 квітня 2003 року приєдналась до Гаазької Конвенції про відміну вимог легалізації іноземних офіційних документів                від 05 жовтня 1961 року, яка набула чинності в Україні з 22 грудня 2003 року. Однак Канада не є державою - учасницею Гаазької Конвенції, відповідно видані компетентними органами Канади офіційні документи для їх використання в Україні мають бути визнані та/чи легалізованими в установленому порядку, тому заявник звернувся до суду з цим клопотанням та просив суд визнати на території України вказану постанову Вищого Суду Справедливості провінції Онтаріо від 15 листопада 2007 року згідно з якою шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2017 року у прийнятті клопотання ОСОБА_1 відмовлено. 
Відмовляючи у прийнятті клопотання, суд першої інстанції послався на пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року                   № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» та зазначив, що між Канадою та Україною міжнародні договори про правову допомогу і правові відносини у цивільних і сімейних справах не укладались, а тому суди України не розглядають такі клопотання та відмовляють у їх прийнятті.
Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 червня 2017 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2017 року залишено без змін.
Погоджуючись з висновком міського суду, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції з урахуванням роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» дійшов обґрунтованого висновку про відмову у прийнятті клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає виконанню. 
У липні 2017 року ОСОБА_4 - представник громадянина Канади               ОСОБА_1, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 червня 2017 року, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не виконали приписів частини другої статті 390 ЦПК України, яка передбачає, що у разі якщо визнання та викання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
06 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Суди встановили що постановою Вищого Суду Справедливості провінції Онтаріо, Канада від 15 листопада 2007 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який був укладений 02 жовтня 1988 року в місті Вінниці, Україна, розірвано. Ця постанова набула чинності 16 грудня 2007 року, на підставі чого Вищим Судом Справедливості провінції Онтаріо видано свідоцтво про розлучення від 07 січня 2014 року.
Копія свідоцтва про розірвання шлюбу, його форма відповідає передбаченій законодавством країни походження, процедура легалізації цього документа здійснена відповідно до Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України від 04 червня 2002 року № 113                (а. с. 19-26).
Статтею 399 ЦПК України (в редакції, чинній на час подачі клопотання) рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, суд визнає в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. 
Оскільки між Україною та Канадою не укладено договору про правову допомогу, то рішення суду Канади визнається в Україні за принципом взаємності і відсутність двостороннього Договору із Канадою не може бути підставою для невизнання рішення.
Відповідно до частини другої статті 11 Закону «Про міжнародне приватне право» якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше. 
Суди на вищезазначене уваги не звернули, не застосували принцип взаємності, дійшли помилкового висновку про відмову у прийнятті клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню з тих підстав, що між Канадою та Україною міжнародні договори про правову допомогу і правові відносини у цивільних і сімейних справах не укладались.
За таких обставин, постановлені судом першої та апеляційної інстанцій, ухвали  не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до статей 406, 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання прийняття клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.
Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду              
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_4, задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 червня 2017 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко
| В. І. Журавель
| В. І. Крат
| В. П. Курило