ПОСТАНОВА
Іменем України

06 листопада 2018 року 
Київ
справа №826/1020/16
провадження №К/9901/13810/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Веско" до Державної служби геології та надр України про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Державної служби геології та надр України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі колегії суддів: Кузьменка В.А., Арсірія Р.О., Огурцова О.П., від 7 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Федотова І.В, Ісаєнко Ю.А., Оксененка О.М., від 29 листопада 2016 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У  січні 2016 року Публічне акціонерне товариства "Веско" звернулось до суду з позовом, у якому просило зобов'язати  відповідача надати спеціальний дозвіл на користування надрами № 197 від 25 жовтня 1994 року на видобування вогнетривких глин Андріївського родовища у Донецькій області на новому бланку з внесеними змінами щодо скасування обов'язковості проведення моніторингу та наукового супроводження виконання особливих умов користування надрами.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, позов задоволено. Зобов'язано Державну службу геології та надр України надати Публічному акціонерному товариству "Веско" спеціальний дозвіл на користування надрами № 197  від 25 жовтня 1994 року на видобування вогнетривких глин Андріївського родовища у Донецькій області на новому бланку і відповідними змінами.

3. Рішення судів мотивовано тим, що фактично відповідач прийняв рішення про внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами від 25 жовтня 1994 року №197, водночас, будь-яких зауважень з приводу подання заявником документів не в повному обсязі, виявлення у поданих документах недостовірних даних або невідповідності поданих документів вимогам законодавства, відповідачем не надано.  Належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов'язання Державної служби геології та надр України надати Публічному акціонерному товариству «Веско» спеціальний дозвіл на користування надрами від 25 жовтня 1994 року №197 на видобування вогнетривких глин Андріївського родовища у Донецькій області на новому бланку і відповідними змінами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

4. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна служба геології та надр України подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що Міністерством охорони навколишнього природного середовища Публічному акціонерному товариству "Веско" надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 197 від 25 жовтня 1994 року на видобування вогнетривких глин Андірївського родовища у Донецькій області.

07 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Веско" звернулось до Державної служби геології та надр України із заявою від 02 липня 2015 року № 1556, у якій просив розглянути матеріали на внесення змін до спеціального дозволу від 25 жовтня 1994 року №197 з видобування вогнетривких глин Андріївського родовища у Донецькій області.

21 жовтня 2015 року Державна служба геології та надр України повідомила позивача про те, що відповідно до Наказу № 325 від 09 жовтня 2015 року прийнято рішення внести зміни до спеціального дозволу на користування надрами №197 від 25 жовтня 1994 року. 

24 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Веско" звернулось до Державної служби геології та надр України із листом № 3207, у якому просило повідомити причини ненадання спеціального дозволу із внесеними змінами, однак відповіді не отримало.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Касаційна скарга Державної служби геології та надр України обґрунтована наявністю втручанням суду у дискреційні повноваження органу, який уповноважений надавати спеціальні дозволи на користування надрами.

7. Публічне акціонерне товариство "Веско" своїх доводів відносно касаційної скарги не висловило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Указом Президента України № 391/2011 від 06 квітня 2011 року, Державна служба геології та надр України (Держгеонадра України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

10. Частиною другою статті 16 Кодексу України про надра, у редакції на час видачі спеціального дозволу, передбачено, що спеціальні дозволи (ліцензії) на користування надрами у межах конкретних ділянок надаються спеціалізованим підприємствам, установам і організаціям, а також громадянам, які мають відповідну кваліфікацію, матеріально-технічні та економічні можливості для користування надрами.

11. За змістом частини восьмої статті 16 Кодексу України про надра переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку.

12. Відповідно до пунктів 17, 18, 19, 21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою  Кабінету Міністрів України № 615 від 30 травня 2011 року, у редакції на час звернення позивача із заявою, внесення змін до дозволу здійснюється на підставі заяви та поданих надрокористувачем документів у разі зміни особливих умов та інших умов, визначених у дозволі.

Для внесення змін до дозволу заявник подає заяву, в якій зазначаються номер та дата дозволу, разом з: копією паспорта та реєстраційним номером облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця (фізичні особи, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті, подають лише копію паспорта із серією, номером та відміткою); інформацією (у формі довідки, яка складається надрокористувачем, засвідчується його підписом та скріплюється печаткою) про виконання особливих умов дозволу, до якого планується внести зміни, та програми робіт, виконання якої передбачено угодою про умови користування надрами; пояснювальною запискою, яка складається надрокористувачем, засвідчується його підписом, скріплюється печаткою та містить обґрунтування необхідності внесення змін до дозволу.

До перелічених документів заявник додає: оригінал або засвідчену копію передавального акта або розподільчого балансу, складеного відповідно до вимог законодавства, або нотаріально засвідчену копію цивільно-правового договору, який підтверджує факт передачі майна, необхідного для користування надрами, та засвідчені копії установчих документів - у випадках, передбачених підпунктами 1 і 5 цього пункту;  лист-згоду від надрокористувача на внесення змін до дозволу - у випадку, передбаченому підпунктом 5 цього пункту.

Орган з питань надання дозволу надає протягом 30 календарних днів з дати надходження заяви про переоформлення дозволу (внесення змін до нього) та документів, що додаються до неї, заявникові дозвіл на новому бланку з урахуванням відповідних змін або вмотивовану відмову.

Підставами для прийняття рішення про відмову в наданні, продовженні строку дії, переоформленні дозволу або внесення змін до нього є: подання заявником документів не в повному обсязі; виявлення у поданих документах недостовірних даних; невідповідність документів, поданих заявником, вимогам законодавства.

У разі відмови в наданні, продовженні строку дії, переоформленні, видачі дубліката дозволу або внесенні змін до нього документи повертаються в повному обсязі заявникові.

13. Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

14. Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

15. У разі наявності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

16. Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об'єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

17. Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

18. Між тим, згідно з пунктом 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09 грудня 1994 року статтю 6 пункту 1 Конвенції з прав людини не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

19. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

20. За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

21. З наведених правових норм слідує, що у разі подання надрокористувачем разом із заявою про внесення змін до спеціального дозволу належно оформлених усіх необхідних документів та відсутності підстав для відмови у внесенні змін до спеціального дозволу, Державна служба геології та надр України зобов'язана надати заявникові дозвіл на новому бланку із урахуванням відповідних змін.

22. У термін, встановлений пунктом 18 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою  Кабінету Міністрів України № 615 від 30 травня 2011 року, а саме протягом 30 календарних днів, з дати надходження заяви про переоформлення дозволу (внесення змін до нього) та документів, що додаються до неї, Державна служба геології та надр України не надала заявникові дозвіл на новому бланку з урахуванням відповідних змін або вмотивовану відмову. 

23. Натомість відповідач, прийнявши 09 жовтня 2015 року Наказ № 325 про внесення змін до спеціального дозволу на користування надрами № 4090 від 02 лютого 2012 року, не зазначав про наявність будь-яких зауважень щодо поданих заявником документів.

24. Що стосується посилання відповідача на лист Служби безпеки України №8/2/1-12475 від 22 жовтня 2015 року щодо здійснення відносно посадових осіб Публічного акціонерного товариства "Веско" досудового розслідування у кримінальному провадженні № 22015050000000295 від 27 червня 2015 року, то вказані обставини не є підставою для відмови у внесенні змін до спеціального дозволу чи призупинення видачі дозволу на новому бланку.

25. Крім того, згідно витягу з вказаного кримінального провадження воно закрито 25 липня 2016 року на підставі частини першої статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України. 

26. Таким чином, за відсутності перешкод для видачі Публічному акціонерному товариству  "Веско" спеціального дозволу на користування надрами із урахуванням відповідних змін на новому бланку, відповідач зобов'язаний був надати спеціальний дозвіл на користування надрами на новому бланку із внесеними змінами згідно наказу № 325 від 09 жовтня 2015 року.

27. Оскільки з урахуванням позиції суду про наявність протиправної бездіяльності відповідача, та наявності в матеріалах справи доказів, що свідчать про відсутність у суб'єкта владних повноважень перешкод у наданні спеціального дозволу на користування надрами із урахуванням відповідних змін на новому бланку, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача вчинити такі дії. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. Колегія суддів в межах доводів та вимог касаційної скарги, приходить до висновку про те, що прийняті у справі рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки судів є правильним, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341,343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року - без змін.

Постанова є остаточною  і  оскарженню не підлягає.
           
Суддя-доповідач                                                                                                             Н. В. Коваленко

Суддя                                                                                                                                  Я. О. Берназюк

Суддя                                                                                                                                  М. І. Гриців