ПОСТАНОВА
Іменем України

30 жовтня 2018 року 
Київ
справа №278/1986/17
адміністративне провадження №К/9901/25259/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Мороз Л.Л.,
суддів:  Бучик А.Ю., Гімона М.М.,
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №278/1986/17
за позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області  про скасування постанови адміністративної комісії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2017 року, постановлену у складі головуючого судді Дубовік О.М., та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Мацького Є.М., суддів: Шевчук С.М., Шидловського В.Б.,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в якому просив суд поновити строк подання скарги на постанову адміністративної комісії; скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Оліївської сільської ради №1 від 23.05.2017 про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 85 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.155 КУпАП та закрити справу.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року, позов залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.155 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017).
Залишаючи позов без розгляду, суди мотивували свої рішення тим, що даний адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду і позивачем не наведено достатніх підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. 
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями позивач оскаржив їх в касаційному порядку. У касаційній скарзі просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
У поданому відзиві відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, а судових рішень - без змін, з огляду на таке.
Судами установлено, що 13 квітня 2017 року інспектором 4 роти батальйону УПП у м. Житомирі ДПП був складений протокол про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КУпАП.
23 травня 2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Оліївської сільської ради винесено постанову № 1 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 28 серпня 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як встановлено судами, в обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до суду з цим адміністративним позовом ОСОБА_1 зазначив, що під час розгляду справи адміністративною комісією був відсутнім, постанову про адміністративне правопорушення протягом 10 днів не отримував, а отримав 9 серпня 2017 року.
Разом з цим, позивачем не наведено жодних обставин, які б свідчили про неможливість оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом 10 днів з дня отримання її копії.
Крім того, позивачем 22 травня 2017 року було подано заяву до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Оліївської сільської ради про розгляд справи у його відсутність, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, обставини, зазначені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, не є такими, оскільки належних обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності поважних причин його пропуску, а саме наявності обставин, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду позивачем не наведено.
Разом з цим, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» рішення від 22 жовтня 1996 року, справа «Девеер проти Бельгії» рішення від 27 лютого 1980 року).
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Встановлені судами обставини свідчать про те, що позивач знав про порушення, на його думку, своїх прав, свобод чи інтересів, в тому числі міг вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах встановленого строку звернення до суду, але не скористався такою за відсутності поважних причин. 
За вказаних обставин, Суд погоджується з висновками судів щодо відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду та наявність підстав для залишення позову без розгляду. 
За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що судами не допущено порушень норм процесуального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року у справі №278/1986/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик
М.М. Гімон ,
Судді Верховного Суду