ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2018 року 
Київ
справа №753/605/17
адміністративне провадження №К/9901/44410/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача – Юрченко В.П., суддів – Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу | ОСОБА_2
на постанову | Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року (суддя: І.О. Набудович)
та ухвалу | Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року (колегія у складі суддів: Н.М. Літвіна, О.М. Ганечко, А.Ю. Коротких)
у справі | №753/605/17
за позовом | ОСОБА_2
до | Житомирської митниці Державної фіскальної служби України
про | скасування постанови про порушення митних правил,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову Житомирської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил від 22 грудня 2016 року № 0555/101000014/206 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі – МК України).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушена процедура розгляду справи про порушення митних правил, що полягало у прийнятті постанови поза межами встановленого у ч. 1 ст. 467 МК України строку, а також у розгляді справи за відсутності позивача, незважаючи на наявність клопотання про перенесення розгляду справи.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року, у позові відмовлено з підстав правомірності спірної постанови.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення порушена не була, оскільки позивач був належним чином повідомлений, доводи позивача про порушення строку накладення адміністративного стягнення судами відхилено, оскільки оскаржувану постанову прийнято в межах строку, визначеного ст. 467 МК України.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з’ясування обставин справи. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням адміністративного позову та апеляційної скарги.
Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті. 
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 08 вересня 2016 року Житомирською митницею Державної фіскальної служби України складено протокол про порушення митних правил № 0555/101000014/2016 відносно ОСОБА_2
В подальшому, у зв'язку з клопотаннями позивача (хвороба, відрядження) розгляд справи неодноразово відкладався.
Зазначене стало підставою для прийняття 22 грудня 2016 року заступником начальника Житомирської митниці Державної фіскальної служби України Афанасьєвим В.К. постанови № 0555/101000014/2016 в справі про порушення митних правил, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. 
У постанові було відзначено, що позивач перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу марки «AUDI А4», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, який перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше, ніж на 10 діб.
За змістом ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Зазначена норма кореспондується з ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Тобто, ні Митний кодекс України, ні Кодекс України про адміністративні правопорушення не містять норми про те, що протокол про порушення митних правил повинен обов'язково складатись у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, факт вчинення правопорушення, його склад (об'єктивна та суб'єктивна сторона) не є спірним між сторонами. Зміст вимог касаційної скарги позивача зводиться, виключно до непогодження його з начебто порушеною відповідачем процедурою притягнення його до адміністративної відповідальності.
Втім, матеріали справи свідчать про факт належного повідомлення позивача про заплановані дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, інкриміноване йому. Про це свідчить також та обставина, що на кожне з таких повідомлень позивач надсилав на адресу відповідача власні пояснення про неможливість взяти участь у розгляду справи про адміністративне правопорушення з різних причин.
Слід відзначити, що сукупний аналіз норм статей 526 та 486 МК України свідчить про те, що відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не може відбуватись безліч разів лише тому, що особа кожного разу заявляє клопотання про бажання взяти участь у її розгляді, при цьому тривалий час не з'являючись до компетентного органу з цією метою.
Таким чином, Суд вважає, що в цій частині процедуру розгляду справи про порушення митних правил порушено не було, оскільки матеріали справи свідчать про факт належного повідомлення позивача про заплановані дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, інкриміноване йому.
За таких обставин, правильними є висновки судів першої і апеляційної інстанцій щодо визнання законною постанови про порушення митних правил як такої, що винесена з дотриманням процедури.
Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду