ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2018 року        
м. Київ
 
справа № 757/56487/17-к 
провадження № 51-4126км18
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі: 
головуючого | ОСОБА_1 ,
суддів | ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання | ОСОБА_4 ,
прокурорів | ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника | ОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 5 лютого 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року.
Обставини справи

1.  Відповідно до матеріалів провадження слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 11 грудня 2017 року доручив Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві (далі – Центр) надати адвоката для правової допомоги підозрюваному ОСОБА_8 при розгляді клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017000000002014.
2.  На виконання ухвали суду Центр призначив захисником адвоката ОСОБА_7 . 
3.  12 грудня 2017 року захисник з`явився в судове засідання. В цьому ж засіданні він заявив відвід слідчому судді. Того ж дня ОСОБА_7 ознайомився із 3 із 101 тому матеріалів справи. 14 грудня 2017 року в судове засідання, на якому розглядався заявлений ним відвід, захисник не з`явився. 18 та 20 грудня 2017 року захисник у судові засідання з розгляду клопотання також не з`явився.
4. В обґрунтування неможливості своєї явки захисник посилався на свою зайнятість в інших судових розглядах, на підтвердження чого надав графік судових засідань, відповідно до якого справи за його участю – здебільшого в м. Харкові та Харківській області – були призначені майже кожного дня.
5. Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 20 грудня 2017 року замінив адвоката ОСОБА_7 на іншого адвоката для здійснення захисту в названому розгляді, надавши відповідне доручення Центру.
6. Апеляційний суд міста Києва ухвалою від 5 лютого 2018 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу слідчого судді на тій підставі, що таке судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Вимоги і доводи касаційної скарги 

7. У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржену ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Адвокат вважає, що апеляційний суд допустив істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, зокрема статті 24 Кримінального процесуального кодексу (далі – КПК), яка гарантує право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня.  
Оцінка Суду

8. Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання доводів касаційної скарги, прокурора, який вважав, що необхідно відмовити в задоволенні скарги, а оскаржене рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні касаційної скарги належить відмовити з огляду на таке.
9. Суд зазначає, що оскаржена до апеляційного суду ухвала слідчого судді не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку відповідно до статті 309 КПК, на що й послався апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою.
10. Однак Суд зазначає, що згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року якщо слідчий суддя прийняв рішення поза межами його повноважень, наданих КПК, то суд апеляційної інстанції має забезпечити право на перегляд такого рішення в апеляційному порядку.^[1]
11. Таким чином, для того, щоб вирішити питання про можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про заміну захисника, Суду належить з`ясувати, чи вийшов слідчий суддя, прийнявши таку ухвалу, за межі своїх повноважень.
12. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 49 та пункту 8 частини другої статті 52 КПК слідчий суддя зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої здійснюється спеціальне досудове розслідування. Отже, обов`язок суду залучити захисника не може бути поставлена під сумнів.
13. Однак залишається питання, чи мав повноваження слідчий суддя замінити раніше залученого адвоката іншим, тим самим одночасно відсторонивши від захисту попереднього.
14. Ця обставина вносить суттєві обмеження у право підозрюваного на вільний вибір захисника, гарантоване пунктом «с» частини третьої статті 6 Конвенції, статтею 59 Конституції та 48 КПК. Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, «право обвинуваченого на захист адвокатом «за власним вибором» певним чином обмежується, якщо йдеться про безоплатну правову допомогу. Призначаючи захисника, суди, хоча й мають зважати на бажання обвинуваченого, однак можуть діяти всупереч такому бажанню, якщо є релевантні та достатні підстави вважати, що цього вимагають інтереси правосуддя».^[2]
15.  Суд звертає увагу, що в цьому випадку адвокат ОСОБА_7 був залучений через Центр для надання правової допомоги під час розгляду клопотання, яке відповідно до статті 297-3 КПК має бути розглянуто слідчим суддею не пізніше десяти днів з дня його надходження.
16.  Через зайнятість у інших судових процесах адвокат ОСОБА_7 не мав змоги надати своєчасної допомоги в цьому розгляді протягом майже всього періоду, протягом якого клопотання мало бути вирішене слідчим суддею. 20 грудня 2017 року, на момент прийняття ухвали, у слідчого судді була інформація, що така допомога не може бути надана адвокатом до закінчення строку розгляду клопотання. 
17.  За таких обставин Суд не може ставити під сумнів наявність інтересів правосуддя, що полягали у здійсненні розгляду відповідно до вимог процесуального закону, який, крім обмеженого строку розгляду, передбачає обов`язкову участь захисника підозрюваного.
18.  Відповідно до практики Європейського суду з прав людини безоплатна юридична допомога, право на яку гарантує стаття 6 § 3(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути «конкретною і дієвою». Саме по собі призначення захисника не свідчить про ефективність такої допомоги.^[3]Хоча поведінка захисника стосується в основному обвинуваченого і його адвоката, держава має втрутитися, коли неспроможність державного захисника стає очевидною.^[4] 
19. Суд вважає, що за обставин, які склалися, слідчий суддя був зобов`язаний забезпечити ефективну правову допомогу підозрюваному. Навіть якби адвокат ОСОБА_7 був обраний підозрюваним за його власним вибором, ці обставини давали право слідчому судді залучити іншого захисника для забезпечення захисту. 
20. Суд не виключає, що в разі обрання адвоката ОСОБА_7 самим підозрюваним могла виникнути проблема законності його відсторонення внаслідок заміни іншим. Однак у цій справі адвокат ОСОБА_7 був призначений захисником підозрюваного через систему безоплатної правової допомоги. А право на безоплатну правову допомогу, передбачене як відповідними положеннями КПК, так і Законом України «Про безоплатну правову допомогу», не передбачає права мати кількох захисників, призначених за рахунок державного бюджету.
21. Таким чином, Суд робить висновок, що заміна одного захисника, призначеного за рахунок державного бюджету і, внаслідок поважних причин, неспроможного надати правову допомогу в належний час та в належному обсязі, іншим захисником, призначеним за рахунок державного бюджету, не порушує права підозрюваного на належне юридичне представництво і на вільний вибір захисника.
22. На переконання Суду, слідчий суддя, здійснивши таку заміну в обставинах, що склалися, не вийшов за межі повноважень, наданих будь-якому судді або суду, а саме: здійснити необхідні дії для забезпечення прав і свобод підозрюваної особи, у тому числі й її права на захист.
23.  Виходячи з цього, на оскарження такої ухвали слідчого судді поширюються обмеження, встановлені статтями 309 та 399 КПК, і, відмовивши у відкритті провадження, апеляційний суд діяв відповідно до цих положень.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 5 лютого 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 – без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                           ОСОБА_3 

^[1] Постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року, провадження № 13-16cво18, справа № 243/6674/17-к,http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74475959 

^[2]     Croissant v. Germany, 25 September 1992, § 29, Series A no. 237-B; Lagerblom v. Sweden, no. 26891/95, § 54, 14 January 2003

^[3]    Artico v. Italy, 13 May 1980, § 33, Series A no. 37

^[4]    Imbrioscia v. Switzerland, 24 November 1993, § 41, Series A no. 275; Daud v. Portugal, 21 April 1998, § 38, Reports of Judgments and Decisions 1998-II