Постанова
Іменем України 
 
05 листопада 2018 року
 
м. Київ
 
справа № 756/15952/16-ц
 
провадження № 61-39562св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
заявник - Форбс Медіа ЛЛС (Forbes Media LLC), 
заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Українська медіа група», товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім Український медіа холдінг», товариство з обмеженою відповідальністю «Український медіа холдінг»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім Український медіа холдінг» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва, у складі судді Луценка О. М., від 12 січня 
2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А., від 31 травня 
2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2016 року Форбс Медіа ЛСС звернулося до суду з клопотанням про визнання на території України рішення Міжнародного арбітражного трибуналу Міжнародного центру вирішення спорів (м. Нью-Йорк) 
від 20 квітня 2016 року у справі № 01-14-001-4742 за позовом Юнайтед Медіа Холдинг Н. В. (United Media Holding N. V), ТріЛадо Енертпрайз Інк. (TriLado Enterprise, Inc.) до Форбс Медіа ЛЛС (Forbes Media LLC) у частині, що не підлягає примусовому виконанню.
 
Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до пункту 3 резолютивної частини рішення Міжнародного арбітражного трибуналу Міжнародного центру вирішення спорів (м. Нью-Йорк) від 20 квітня 2016 року ліцензійна угода про іншомовне видання «Forbes» оголошена розірваною відповідно до частини 25, 26 та частини 34 частини другої угоди і такою, що не може бути виконана у примусовому порядку внаслідок настання випадку форс-мажору та неможливості виконання; позивачам та всім особам, яких вони контролюють, з якими вони пов'язані, які діють узгоджено з будь-ким з них, або які були проінформовані про це рішення, на постійній основі забороняється, прямо або опосередковано: використовувати торгову марку, логотипи або найменування Fоrbes, або контент Forbes; видавати журнал, веб-сайт або здійснювати інші публікації або надавати послуги, в друкованій чи електронній формі, або здійснювати будь-які інші види діяльності з використанням будь-якої такої торгової марки, найменування, логотипу або контенту; іншим чином представляти себе або свою діяльність як таку, що пов'язана або афілійована з Forbes; або залучатися до будь-якої іншої діяльності, або вчиняти будь-які інші дії під виглядом, що це дозволяється угодою або Forbes.
 
Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що зазначене рішення не підлягає примусовому виконанню, заявник просив суд визнати на території України остаточне рішення Міжнародного арбітражного трибуналу Міжнародного центру вирішення спорів (м. Нью-Йорк) від 20 квітня 
2016 року у справі № 01-14-001-4742 за позовом Юнайтед Медіа 
Холдинг Н. В. (United Media Holding N. V), ТріЛадо Енертпрайз Інк. (TriLado Enterprise, Inc.) до Форбс Медіа ЛЛС (Forbes Media LLC).
 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року клопотання Форбс Медіа ЛЛС задоволено. Визнано на території України остаточне рішення Міжнародного арбітражного трибуналу Міжнародного центру вирішення спорів (м. Нью-Йорк) від 20 квітня 2016 року у справі 
№ 01-14-001-4742 за позовом Юнайтед Медіа Холдинг Н. В. (United Media Holding N. V), ТріЛадо Енертпрайз Інк. (TriLado Enterprise, Inc.) до Форбс Медіа ЛЛС (Forbes Media LLC).
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, заявник додав до клопотання належним чином завірені документи, рішення арбітражу є остаточним, скасовано не було, його виконання не було зупинено судом тієї держави, де мав місце арбітраж.
 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2018 року апеляційні скарги ТОВ «Видавничий дім Український медіа холдінг», 
ТОВ «Українська медіа група» залишені без задоволення, ухвала суду першої інстанції залишена без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, відхиливши при цьому посилання заінтересованих осіб на відсутність у суду першої інстанції повноважень розглядати клопотання, зазначивши про те, що відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.
 
У касаційній скарзі ТОВ «Видавничий дім Український медіа холдінг» просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу до апеляційного суду як суду першої інстанції для розгляду справи по суті, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що справа за клопотанням Форбс Медіа ЛСС про визнання рішення іноземного суду інстанційно підсудна суду апеляційної інстанції відповідно до положень ЦПК України у редакції 
від 03 жовтня 2017 року, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, а отже на момент постановлення оскарженої ухвали суд першої інстанції не мав повноважень розглядати зазначене клопотання. На думку заявника, суд першої інстанції був зобов'язаний застосувати аналогію процесуального закону та передати справу за підсудністю на розгляд до апеляційного суду. 
 
У відзиві на касаційну скаргу Форбс Медіа ЛЛС просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на те, що заявник звернувся до районного суду з клопотанням про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, що діяли до набрання 15 грудня 2017 року чинності новою редакцією ЦПК України, тому саме цей суд є повноважним для розгляду відповідного клопотання. Апеляційний суд як суд першої інстанції розглядає такі заяви/клопотання, якщо вони подані після 15 грудня 2017 року.
 
У прохальній частині відзиву Форбс Медіа ЛЛС просить викликати учасників справи у судове засідання для надання пояснень.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Ураховуючи те, що триває стадія попереднього розгляду справи, під час якої судове засідання не проводиться, повідомлення учасників не передбачено 
ЦПК України, підстави для задоволення клопотання про виклик у судове засідання учасників справи відсутні.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Під час розгляду справи суди встановили, що рішенням Міжнародного арбітражного трибуналу Міжнародного центру вирішення спорів 
(м. Нью-Йорк) від 20 квітня 2016 року у справі № 01-14-001-4742 за позовом Юнайтед Медіа Холдинг Н.В. (United Media Holding N.V.) та ТріЛадо Ентерпрайз Інк. (TriLado Enterprise, Inc.) до Форбс Медіа ЛЛС (Forbes Media LLC) ліцензійна угода про іншомовне видання «Forbes» була оголошена розірваною відповідно до частини 25, 26 та частини 34 частини другої Угоди і такою, що не може бути виконана у примусовому порядку внаслідок настання випадку форс-мажору та неможливості виконання. Позивачам та всім особам, яких вони контролюють, з якими вони пов'язані, які діють узгоджено з будь-ким з них, або які були проінформовані про це рішення, на постійній основі заборонено, прямо або опосередковано: використовувати торгову марку, логотипи або найменування Forbes, або контент Forbes; видавати журнал, веб-сайт або здійснювати інші публікації або надавати послуги, в друкованій чи електронній формі, або здійснювати будь-які інші види діяльності з використанням будь-якої такої торгової марки, найменування, логотипу або контенту; іншим чином представляти себе або свою діяльність як таку, що пов'язана або афілійована з Forbes; або залучатися до будь-якої іншої діяльності або вчиняти будь-які інші дії під виглядом, що це дозволяється угодою або Forbes.
 
Згідно з пунктом 6 резолютивної частини рішення, воно є остаточним та повним врегулюванням всіх позовних вимог, зустрічних позовних вимог та вимог про надання засобів захисту права, поданих в рамках цього арбітражного провадження.
 
Метою звернення ФорбсМедіа ЛЛС до Оболонського районного суду міста Києва із клопотанням про визнання в Україні остаточного рішення Міжнародного арбітражного трибуналу Міжнародного центру вирішення спорів (м. Нью-Йорк) є отримання можливості посилатися на встановлені таким рішенням обставини, права і обов'язки при використання передбачених законодавством України засобів захисту прав.
 
Стаття ІІІ Конвенції про визнання й виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року (м. Нью-Йорк) визначає, що кожна держава-учасниця визнає арбітражні рішення як обов'язкові та надає дозвіл на їх виконання відповідно до процесуальних норм тієї території, на якій запитується визнання та звернення до виконання арбітражного рішення, на умовах, викладених у нижчезазначених статтях. 
 
Форбс Медіа ЛЛС звернулось до суду першої інстанції із клопотанням про визнання рішення міжнародного арбітражу у грудні 2016 року.
Згідно зі статтею 399 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання клопотання) рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання клопотання) клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 392-394 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.
 
Статтею 392 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання клопотання) визначено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника.
 
Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.
 
03 жовтня 2017 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 
2017 року, відповідно до якого було прийняту нову редакцію Цивільного процесуального кодексу України.
 
Відповідно до частини третьої статті 23 ЦПК України справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:
1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу;
2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
 
Згідно з частиною четвертою статті 454 ЦПК України заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.
 
Пунктом 9 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 11 Перехідних положень ЦПК України).
 
Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
 
Відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.
 
Встановивши, що заявник звернувся з клопотанням про визнання рішення міжнародного арбітражу у грудні 2016 року до Оболонського районного суду міста Києва, тобто до набрання чинності нової редакції ЦПК України, відповідно до якої зазначена категорія справ підлягає розгляду апеляційним судом як судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до належного суду за підсудністю відсутні, а зазначене клопотання підлягало розгляду районним судом. Суд першої інстанції розглянув клопотання про визнання рішення міжнародного арбітражу у відповідності до норм процесуального законодавства. Перехідними положеннями ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року не передбачено передачі за інстанційною юрисдикцією тих справ, які надійшли до суду першої інстанції до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
 
З урахуванням наведеного, оскаржені судові рішення є такими, що ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. Підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім Український медіа холдінг» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
        О. В. Білоконь
 
         С. Ф. Хопта