ПОСТАНОВА
Іменем України

19 вересня 2018 року 
Київ
справа №826/7167/16
адміністративне провадження №К/9901/52893/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 (головуючий суддя - Файдюк В.В., судді - Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) 
у справі  826/7167/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000»
до Київської міської митниці ДФС
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Темп-3000» (далі - Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС (далі - Митниця), в якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність Митниці по відношенню до Товариства щодо вирішення питання про складання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету;
- зобов'язати Митницю прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України відповідних сум сплаченого податку на додану вартість та ввізного мита та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів у м. Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови Митниці у поверненні надміру сплачених до Державного бюджету України коштів, оскільки рішення про визначення коду товару, на підставі якого донараховано митні платежі, скасовано судовим рішенням, яке набрало законної сили.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                   
Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 14.12.2017 у задоволенні позову Товариства відмовив. При прийнятті такого рішення суд першої інстанції виходив із наявності у платника податків податкового боргу, що підтверджується витягом з АСМО «Інспектор», з якого вбачається, що станом на 18.03.2016 у Товариства наявний податковий борг у сумі 6120,65 грн.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 15.05.2018 рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове, яким позовні вимоги Товариства задовольнив повністю.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що Митниця зобов'язана була внести зміни до митної декларації та не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Натомість відповідач не виконав процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на нього Порядком № 618, та не навів при цьому обґрунтованих підстав для відмови у наданні висновку. Факт наявності у Товариства податкового боргу позивач вважає недоведеним, оскільки надані відповідачем з цього приводу докази не є належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, Митниця звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства у повному обсязі. 

При цьому в касаційній скарзі відповідач зазначив про відсутність законодавчо визначених підстав для повернення коштів з Державного бюджету України з огляду на наявність у Товариства податкового боргу. Крім того зауважив, що суми податку, які були перераховані за митною декларацією до Державного бюджету України, могли бути використані позивачем для погашення податкового зобов'язання, або Товариством отримано бюджетне відшкодування.

Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому вказав на безпідставність доводів Митниці щодо наявності у нього податкового боргу, оскільки разом із заявою від 01.03.2016 надавав оригінал довідки органу ДФС за встановленою формою про відсутність податкової заборгованості; просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 13.05.2015 між позивачем та компанією «DSM DYNEEMA B.V.» укладено контракт №13-0515 на поставку товару.

З метою здійснення митного оформлення товару 12.06.2015 Товариство подало до Митниці митну декларацію №100270001/2015/248165, в графі 33 якої визначило код даного товару відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі - УКТ ЗЕД) - 5603141000.

30.06.2015 Митниця прийняла рішення про визначення коду товару №КТ-100000000-0072-2015, яким змінила код імпортованого позивачем товару на 5407300000.

Не погодившись з таким рішенням Митниці, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016, визнано протиправним та скасовано зазначене вище рішення Митниці про визначення коду товару від 30.06.2015 №КТ-100000000-0072-2015.

01.03.2016 Товариство звернулося до Митниці із заявою від 29.02.2016 щодо повернення надмірно сплачених сум митних платежів внаслідок скасування рішення про визначення коду товару.

Листом від 18.03.2016 № 1953/10/26-70-19-01 Митниця повідомила позивача про відсутність законодавчо визначених підстав для повернення коштів з Державного бюджету України.
Задовольняючи позов Товариства, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Митниця не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї Порядком № 618, та не навела обґрунтованих підстав для відмови у складенні висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів, тому відмова відповідача підготувати вказаний висновок є протиправною. 

Колегія суддів вважає обґрунтованим такий висновок судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані. 

Так, згідно з частинами першою-третьою статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 43.3 статті 43 ПК України передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пунктів 43.4-43.5 ПК України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

За правилами пункту 1-4, 6, 7 розділу ІІІ Порядку № 618 (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №618), для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України платника податків-юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ митних платежів митного органу перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, керівництвом відділу митних платежів митного органу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. 

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України.

Відповідно до пункту 11 Порядку взаємодії територiальних органів Державної фіскальної служби України, мiсцевих фiнансових органiв та територiальних органiв Державної казначейської служби України у процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015  №1146, на пiдставi отриманих висновків вiдповiдний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі отримання заяви платника податків на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, оформленої у порядку, встановленому законодавством, орган ДФС зобов'язаний не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання такої заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. При цьому орган ДФС наділений правом провести перевірочні заходи у разі потреби з метою перевірки факту перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016, визнано протиправним та скасовано рішення Митниці про визначення коду товару від 30.06.2015 №КТ-100000000-0072-2015, а відтак сплачені на підставі такого рішення про визначення коду товару митні платежі є надміру сплаченими та підлягають поверненню за умови звернення до митного органу платника податків із відповідною заявою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановленому законодавством порядку декілька разів звертався до Митниці з відповідними заявами про підготовку висновку щодо повернення надмірно сплачених коштів, долучивши до них необхідні документи.

Таким чином, позивач підтвердив факт надмірної сплати коштів, у зв'язку з чим у відповідача виник обов'язок скласти відповідний висновок з направленням його до органів Державного казначейства України. Натомість Митниця не навела обґрунтованих підстав відмови у підготовці висновку, не перевіривши при цьому факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та не встановивши наявність такої переплати.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача, що у Товариства на час розгляду звернення про повернення надміру сплачених коштів існувала заборгованість зі сплати податків, оскільки у своїх відповідях на неодноразові звернення позивача про повернення коштів Митниця про такі обставини не повідомляла.

Крім того, як вірно зауважив суд апеляційної інстанції, надані Митницею роздруківки з її внутрішньої бази (картка-особовий рахунок учасника ЗЕД) про наявність у Товариства податкового боргу станом на 23.02.2016, 01.03.2016 та 18.03.2016 не є належними та допустимими доказами у розумінні КАС України, що підтверджують наявність у позивача узгодженого податкового боргу. При цьому, слід зазначити, що станом на 18.05.2016, дату повторного звернення Товариства із заявою про повернення надміру сплачених сум митних платежів, належних доказів про наявність у позивача податкового боргу відповідачем надано не було, що свідчить про безпідставність його доводів.

Твердження скаржника щодо можливості включення позивачем суми надміру сплачених митних платежів до податкового кредиту колегія суддів вважає необґрунтованим та жодними доказами всупереч вимог статті 77 КАС України не підтверджено, враховуючи, що відповідно до приписів Порядку № 618 ці обставини мав перевірити відповідач у рамках процедури перевірки факту переплати митних платежів. Разом з тим, у відповідях Митниці на звернення Товариства така інформація відсутня. 

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що Митниця не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї вищезазначеними нормами законодавства, зокрема Порядком № 618, безпідставно відмовивши у поверненні Товариству надмірно сплачених коштів та підготовці відповідного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права; у рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правових наслідків є правильними, натомість доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                     І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                         І.Я. Олендер

                                                                                                            Р.Ф. Ханова