ПОСТАНОВА
Іменем України

17 жовтня 2018 року 
Київ
справа №815/623/16
адміністративне провадження №К/9901/7578/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 у складі судді Катаєвої Е.В. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у складі колегії суддів: Кравченка К.В. (головуючий), Градовського Ю.М., Лук'янчук О.В. у справі №815/623/16 за позовом ОСОБА_4 до Одеського державного університету внутрішніх справ   про визнання дій протиправними
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до Одеського державного університету внутрішніх справ (надалі - ОДУВС), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у наданні публічної інформації, зобов'язати відповідача надати повний перелік працівників, які повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів із зазначенням їх: прізвища, імені та по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу. 
2.          Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2016, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016, позовні вимоги задоволено повністю:
2.1.          Визнано протиправними дії ОДУВС щодо відмови у наданні інформації за інформаційним запитом на отримання публічної інформації ОСОБА_4 від 23.12.2015.
2.2.          Зобов'язано ОДУВС надати ОСОБА_4 повний перелік працівників ОДУВС      станом на дату розгляду запиту від 23.12.2015 із зазначенням їх: прізвища, ім'я та          по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу. 
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1.           23.12.2015 ОСОБА_4 подав до ОДУВС інформаційний запит на отримання публічної інформації, в якому просив надати йому інформацію, а саме: повний перелік працівників, що повністю або частково отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів із зазначенням їх прізвища, імені та по-батькові повністю;   займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу.
3.2.          ОДУВС надано ОСОБА_4 відповідь листом №Б-9/31 від 06.01.2016, в якому зазначено, що на дату розгляду запиту позивача фактична чисельність осіб   постійного та перемінного складу університету, які утримуються за рахунок коштів державного бюджету складає 1170 осіб. Відповідно до кошторису видатків 2110 ("Оплата праці") в грудні 2015 року було перераховано 1781421,78 грн. (33230,63 грн. - особам перемінного складу, 1449101,15 грн. - особам постійного складу). 
3.3.          У наданні позивачу інформації про повний перелік осіб працівників із зазначенням їх прізвища, імені та по-батькові, займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу відповідачем відмовлено з посиланням на те, що запитувана інформація є публічною інформацією з обмеженим доступом, надання якої є неможливим.
4.          Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач є розпорядником публічної інформації в розумінні статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки ОДУВС фінансується за рахунок коштів державного бюджету. Також, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що запитувана позивачем інформація є публічною та не відноситься до конфіденційної і не є інформацією про фізичну особу (персональними даними). 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Відповідачем подано касаційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю .
5.1.          Аргументи скаржника полягають у тому, що судами попередніх інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник вважає, що запитувана інформація є конфіденційною і її надання може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню та запобіганню злочинам, оскільки серед працівників ОДУВС  є особи, які мають особливі заслуги перед країною та спеціальні спортивні розряди, звання з контактних видів єдиноборств, різних видів стрільби, є приданими силами Головного управління Національної поліції в Одеській області при охороні   громадського порядку та громадської безпеки під час масових заходів. Крім того, скаржник наголошує, що запитувана позивачем інформація може бути оприлюднена лише за згодою відповідних осіб, проте, усіма співробітниками ОДУВС складені заяви про небажання надавати відомості, у тому числі, про розмір їх заробітної плати.  
6.          Позивач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її           без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
6.1.          На обґрунтування заперечень позивач вказує, що оскаржувані судові рішення постановлені на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права. На думку позивача, запитувана інформація не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі та повинна бути надана відповідачем на запит позивача.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
7.          Конституція України:
Стаття 34. 
"…Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір
Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя".
8.          Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI): 
Стаття 1. Публічна інформація
"1. Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
2. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом".
Стаття 3. Гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації
"1. Право на доступ до публічної інформації гарантується:
1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом".
Стаття 5. Забезпечення доступу до інформації
"1. Доступ до інформації забезпечується шляхом:
…2) надання інформації за запитами на інформацію".
Стаття 6. Публічна інформація з обмеженим доступом
"1. Інформацією з обмеженим доступом є:
1) конфіденційна інформація;
…5. Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину".
Стаття 7. Конфіденційна інформація
"1. Конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.
2. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини".
Стаття 13. Розпорядники інформації
"1. Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
…2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів,            бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
…3. На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами".
Стаття 14. Обов'язки розпорядників інформації
"1. Розпорядники інформації зобов'язані:
…6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію".
Стаття 22. Відмова та відстрочка в задоволенні запиту на інформацію
"1. Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону".
9.          Закон України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII (далі - Закон №2657-XII): 
Стаття 11. Інформація про фізичну особу
"1. Інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
2. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження".
Стаття 20. Доступ до інформації
"…2. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом".
Стаття 21. Інформація з обмеженим доступом
"1. Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
2. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом".
10.          Закон України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 №2297-VI (далі - Закон №2297-VI):
Стаття 5. Об'єкти захисту
"…2. Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою &?";…&? ;.
3. &?а;…&g№; Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Законом може бути заборонено віднесення інших відомостей, що є персональними даними, до інформації з обмеженим доступом".
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
11.          Виходячи з норм Закону №2939-VI, визначальною ознакою публічної інформації     є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами і на будь-яких носіях та знаходилась у володінні розпорядника на момент звернення особи з запитом. 
12.           Системний аналіз визначення публічної інформації, наведеного у Законі №2939-VI, у взаємозв'язку з положеннями статті 13 цього Закону, якими передбачено перелік розпорядників публічної інформації, дає підстави для висновку, що інформація стосовно використання бюджетних коштів юридичними особами, які фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, є публічною. 
13.          За загальним правилом публічна інформація є відкритою. Винятки з цього правила встановлені, серед іншого, статтею 6 Закону №2939-VI та статтею 21 Закону №2657-XII, які відносять інформацію про фізичну особу (персональні дані) до конфіденційної, яка, у свою чергу, є інформацією з обмеженим доступом, що може бути поширена виключно за згодою особи. 
14.          Перелік відомостей, що є інформацією про фізичну особу (персональними даними), визначений законодавством, зокрема, частиною 2 статті 21 Закону №2657-XII та Законом №2297-VI і не є вичерпним та може доповнюватись шляхом прийняття нових нормативно-правових актів. Проте, частиною 3 статті 5 Закону №2297-VI обумовлено, що до такої інформації не може бути віднесена інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна,     крім випадків, передбачених статтею 6 Закону №2657-XII. 
15.          Частина 5 статті 6 №2657-XII також встановлює заборону обмеження доступу до інформації про розпорядження бюджетними коштами, зокрема, до інформації про прізвища, імена, по батькові фізичних осіб, які отримали ці кошти за винятком випадків коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. 
16.          Таким чином, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій з приводу наявності у відповідача обов'язку надати інформацію на запит позивача щодо   повного переліку працівників ОДУВС, які отримують заробітну плату за рахунок бюджетних коштів із зазначенням їх прізвища, імені та по-батькові повністю,    займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу, яка, по своїй суті, є публічною та не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом, оскільки не є конфіденційною інформацією про фізичну особу.
17.          Колегія суддів відхиляє доводи відповідача стосовно можливого завдання шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину внаслідок оприлюднення запитуваної позивачем інформації. Відповідач, ані у відповіді на запит позивача про надання публічної інформації, ні у поданій ним касаційній скарзі не вказав якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право позивача отримати цю інформацію. Тому відмова відповідача у наданні публічної інформації з цих причин є безпідставною. 
18.          Отже, судами попередніх інстанції під час прийняття оскаржуваних судових рішень було правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права і доводи касаційних скарг цього не спростовують. 
19.          Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
20.          З огляду на наведене, касаційну скаргу ОДУВС слід залишити без задоволення,       а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 - залишити без змін.
ПОСТАНОВИВ:
21.          Касаційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення. 
22.          Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі №815/623/16 за позовом ОСОБА_4 до Одеського державного університету внутрішніх справ про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.
23. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................
В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
 Н.А. Данилевич ,
Судді Верховного Суду