Постанова
Іменем України 
13 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 235/3477/15-к
провадження № 51-4038км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання     ОСОБА_4 ,      
прокурора                                         ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 лютого 2017 року  у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 12015050690000921, 12015050690001852 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , .громадянина України, уродженця м. Донецька, проживаючого  у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз  04 квітня 2011 року  вироком Куйбишевського районного суду  м. Донецька  за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання  у виді позбавлення волі строком на 4 роки та штрафу у розмірі 1360 грн, 22 липня 2013 року звільнений умовно-достроково,  штраф сплачено,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.

 
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за: ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців.  На підставі ч. 1 ст. 70 КПК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді  позбавлення волі строком на 3 роки. 
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються
Згідно з вироком суду  25 травня 2015 року приблизно о 22 годині ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна проникли під огорожу на охоронювану територію ДТЕК Курахівська ТЕС ГОВ 2ДТЕК «Східенерго», розташованого за адресою: Донецька обл., Марі`їнський район, м. Курахове, вул. Плеханова, 34, звідки намагалися викрасти стальний брухт вагою 0,250 т вартістю 1045,75 грн., але довести до кінця свій злочинний намір не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані службою охорони.
На початку вересня 2015 року ОСОБА_6 у лісосмузі поблизу ВАТ «Електросталь» по пр. Маяковського у м. Курахове зірвав листя коноплі, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. який приніс додому за адресою АДРЕСА_1 , де здрібнив листя, тобто вчинив дії по виготовленню наркотичного засобу та зберігав його при собі без мети збуту до 25 листопада 2015 року, коли вказаний наркотичний засіб в кількості  21,09 г в перерахунку на суху речовину у нього було вилучено працівниками поліції.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 лютого 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду  в суді апеляційної інстанції. Свою вимогу обґрунтовує тим, що апеляційний суд розглянув кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого, всупереч його клопотання  про проведення апеляційного розгляду за його участі . Крім того,  апеляційним судом не вжито всіх заходів до належного повідомлення обвинуваченого про місце, дату та час апеляційного розгляду та забезпечення його явки до суду.
 
Позиції інших учасників судового провадження 
Від учасників судового розгляду заперечень на касаційну скаргу не надходило.
В судовому засіданні прокурор не підтримав подану касаційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 434 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і  процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Висновки суду про винність ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про істотні порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону в частині розгляду провадження за відсутності засудженого є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.
Так, засудженим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про розгляд провадження за його участі. Проте, як слідує з матеріалів провадження апеляційним судом було вжито всіх можливих заходів для виклику ОСОБА_6 до суду шляхом надсилання судових викликів за адресами, які він вказав у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі, а також за місцем його  тимчасового перебування в реабілітаційному  центрі «Нове життя». Крім того, апеляційним судом застосовувалися  приводи  ОСОБА_6 у судове засідання суду апеляційної інстанції, проте їх виконати не виявилося можливим, оскільки не вдалося встановити місцезнаходження останнього.
Касаційним судом також враховано, що засуджений ОСОБА_6 був проінформований відповідно до вимог ст. 42 КПК України про права та обов`язки обвинуваченого, у тому числі про прибуття за викликом до суду у призначений строк та про необхідність повідомлення про зміну місця проживання.
Окрім того, в матеріалах провадження міститься розпорядження  районного суду   на ім`я начальника  державної установи «Бахмутська установа виконання покарань № 6» про виконання вироку, що набрав законної сили від 09 березня 2017 року, але з наданої суду інформації вказаної установи слідує, що зазначений вирок виконано не було, а засуджений ОСОБА_6 в установі не значиться.
Також встановлено, що ОСОБА_6 був проінформований про прийняття апеляційним судом його апеляційної скарги після усунення недоліків, відкриття апеляційного провадження та призначення його скарги до розгляду із зазначенням дати і місця судового розгляду. До того ж, копія судового рішення за наслідками розгляду  його скарги була надіслана на його адресу. Отже , засуджений  у випадку незгоди з прийнятим рішенням, відповідно до вимог ст. 425 КПК України має право на самостійне оскарження ухвали апеляційного суду.
Таким чином, на думку колегії суддів, судом було вжито всіх можливих заходів щодо виклику засудженого ОСОБА_6 у судове засідання, а тому доводи прокурора про істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону є неспроможними.
Ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.
Призначене засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є достатнім для виправлення винного та попередження вчинення нових злочинів. 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду – без зміни.
Керуючись статтями 433,434,436 КПК України, Суд
ухвалив:
 
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 лютого 2017 року  щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                        ОСОБА_3