ПОСТАНОВА
Іменем України

18 жовтня 2018 року 
Київ
справа №816/653/18
адміністративне провадження №К/9901/56883/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Гімона М.М.,
суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., 

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2018 року (головуючий суддя - Донець Л.О., судді: Мельнікова Л.В., Бенедик А.П.)

у адміністративній справі № 816/653/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУПФ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку призначеної йому пенсії; зобов'язати відповідача провести йому перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року № 900 "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", від 18 листопада 2015 року № 947 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268" та довідки №114/115/39/01-18 від 30 січня 2018 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку призначеної пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 30 січня 2018 року № 114/115/39/01-18, виготовленої Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, починаючи з 1 січня 2016 року. Зобов'язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки 30 січня 2018 року № 114/115/39/01-18 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, починаючи з 1 січня 2016 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2018 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 802/2196/17-а (Пз/9901/1/18).

Вважаючи таке судове рішення суду апеляційної інстанції ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати. 

В обґрунтування касаційної скарги зазначив, що вказана справа не пов'язана із зразковою справою № 802/2196/17-а (Пз/9901/1/18), оскільки в даних справах різні предмети спору та різні сторони спору. Вважає, що суд апеляційної інстанції, всупереч прямим нормам законодавства, що визначають порядок зупинення розгляду справи неправильно застосував норми процесуального права, а саме: статті 9, 78, 236, 290, 191 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вважає, що вказана справа не має жодного відношення до зразкової справи № Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а), а тому зупинення провадження є безпідставним та незаконним.  

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зупиняючи провадження у справі, апеляційний суд посилаючись на пункт 3 частини першої статті 236 КАС України та пункт 5 частини другої статті 236 КАС України, виходив з того, що 2 квітня 2018 року ухвалою Великої Палати Верховного Суду відкрито апеляційне провадження у зразковій справі №Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а), рішення в якій не набрало законної сили, однак має суттєве значення для вирішення даної справи та сприятиме повному та об'єктивному її розгляду. 

Відповідно до пункту 3 частини першої  статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом вказаної статті суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Водночас у цій статті також міститься застереження про те, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета справи.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є перерахунок та виплата пенсії відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року № 900 "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", від 18 листопада 2015 року № 947 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268" та довідки №114/115/39/01-18 від 30 січня 2018 року про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

Водночас предметом спору у справі № Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а) є дії Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Вінницькій області щодо виготовлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області нової довідки про розмір грошового забезпечення із зазначенням основних та додаткових видів грошового забезпечення.  

Суд вважає обґрунтованими твердження позивача у касаційній скарзі про те, що у справі що розглядається та у справі № Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а) різні предмети спору та різні сторони. 

Таким чином, апеляційний суд обмежився встановленням факту наявності спору у справі № 802/2196/17-а (Пз/9901/1/18), рішення в якій не набрало законної сили, та не дослідив, чи стосується той спір дій суб'єкта владних повноважень, що є предметом цього спору, не мотивував чому саме неможливо вирішити спір до часу набрання законної сили судовим у відповідній справі, ступінь його впливу на висновки у цій справі.

Тож, оскаржуване рішення не містить мотивування наявності конкретних обставин, що унеможливлюють прийняття судом апеляційної інстанції відповідного рішення з оцінкою наявних фактів і обставини справи.

З урахуванням відмінності предмету та підстав позовних вимог у вказаних справах, розгляд в порядку апеляційного провадження Великою Палатою Верховного Суду зразкової справи №Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а) жодним чином не перешкоджає з'ясуванню судом обставин даної справи, оцінці наданих сторонами чи зібраних судами першої та апеляційної інстанції доказів, тобто фактичному розгляду справи і ухвалення остаточного рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для зупинення провадження у справі передбачених пунктом 3 частини першої  статті 236 КАС України.

Що ж стосується зупинення провадження у справі з підстав пункту 5 частини другої статті 236 КАС України колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Таким чином, підставою для зупинення провадження на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України є перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) саме у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2018 року відмовлено у задоволенні позову у зразковій справі № Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а). Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 2 квітня 2018 року відкрито апеляційне провадження у зразковій справі № Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а).

Отже, зразкова справа № Пз/9901/1/18 (802/2196/17-а) переглядається Великою Палатою Верховного Суду в порядку саме апеляційного провадження, а не касаційного, як зазначено в пункті 5 частини другої статті 236 КАС України. 

Враховуючи наведене, апеляційний суд безпідставно застосував положення пункту 5 частини другої статті 236 КАС України та дійшов помилкового висновку, зупинивши провадження з цих підстав. 

За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. 

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції невірно застосував норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала апеляційного суду про зупинення провадження у справі підлягає скасуванню, з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2018 року скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду