ПОСТАНОВА
Іменем України

07 вересня 2018 року 
Київ
справа №461/10997/14-а
адміністративне провадження №К/9901/10153/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді                     Берназюка Я.О.,
суддів:                                          Гриціва М.І., Коваленко Н.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Львівської обласної організації Національної спілки художників України від 13 листопада 2017 року про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2017 року у справі № 461/10997/14-а за позовом Львівської обласної організації Національної спілки художників України до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» про визнання неправомірними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2014 року Львівська обласна організація Національної спілки художників України звернулася до Галицького районного суду міста Львова з позовом, у якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 06 квітня 2001 року № 57 «Про затвердження проекту відведення та надання у довгострокове користування на умовах оренди земельної ділянки ВАТ «Львівнафтопродукт» для будівництва адміністративно-торгового центру на пл. Міцкевича, 9»; 
- визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 03 серпня 2001 року № 386 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності у місті Львові» в частині продажу земельної ділянки на пл. Міцкевича, 9 у місті Львові ВАТ «Львівнафтопродукт»; 
- виключити пункт 5 з додатку № 1 до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 03 серпня 2001 року № 386 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності у місті Львові». 
Постановою Галицького районного суду міста Львова від 02 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, позов задоволено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2017 року скасовано судові рішення першої та апеляційної інстанцій, а провадження у справі закрито, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Суд зазначив, що спір між сторонами повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.
16 листопада 2017 року Львівська обласна організація Національної спілки художників України подала до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, а саме у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції положень статей 2, 3, 17, 157, 228 КАС України. 
У заяві позивач просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2017 року та передати справу на розгляд до суду касаційної інстанції.
У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Верховний Суд ухвалою від 31 серпня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 461/10997/14-а та призначив її до розгляду ухвалою від 06 вересня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 07 вересня 2018 року.
Як на приклад неоднакового правозастосування норм процесуального права позивач посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 2а-1005/182/12 (провадження № К/800/34352/13), 11 червня 2015 року у справі № К/9991/581/12-С (провадження № К/9991/581/12), 17 березня 2016 року у справі № 2а/0470/13952/12 (провадження № К/800/58538/13), 12 квітня 2016 року у справі № 822/1050/14 (провадження № К/800/36885/14) та постанови Верховного Суду України від 19 січня 2016 року у справі № 824/167/15-а, 07 червня 2016 року у справі № 820/3507/15, 13 липня 2016 року у справі № 813/3482/14, 11 жовтня 2016 року у справі № 806/3787/13-а, 13 грудня 2016 року у справі № 815/5987/14, у яких суд по-іншому і, на переконання позивача, правильно застосував одні й ті самі норми процесуального права у подібних правовідносинах.
Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про відсутність неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права у зв'язку із наступним.
Колегія суддів не може брати до уваги ухвали суду касаційної інстанції від 15 квітня 2015 року у справі № 2а-1005/182/12 (провадження № К/800/34352/13) та 12 квітня 2016року у справі № 822/1050/14 (провадження № К/800/36885/14), оскільки ними скасовано рішення попередніх інстанцій, а справи направлено на новий розгляд до судів першої та апеляційної інстанцій, відповідно.
З ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 березня 2016 року у справі № 2а/0470/13952/12 (провадження № К/800/58538/13) вбачається, що предметом даного спору є законність видання відповідачем державного акта на право власності на земельні ділянки та здійснення їх державної реєстрації.
В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2015 року у справі № К/9991/581/12-С (провадження № К/9991/581/12) та постановах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року у справі № 824/167/15-а, 07 червня 2016 року у справі № 820/3507/15, 13 липня 2016 року у справі № 813/3482/14, 11 жовтня 2016 року у справі № 806/3787/13-а, 13 грудня 2016 року у справі № 815/5987/14 спори стосуються правомірності надання чи відмови у наданні органом центральної виконавчої влади, його територіальними управліннями чи органами місцевого самоврядування дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або користування.
Тоді, як предметом спору цій справі (461/10997/14-а) є правомірність рішення відповідача про затвердження проекту відведення та надання у довгострокове користування на умовах оренди земельної ділянки, а також рішення про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності.
Отже, підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, немає.
Відповідно до частини першої статті 244 КАС України Верховий Суд України відмовляє в задоволенні заяви, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.
Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року),
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні заяви Львівської обласної організації Національної спілки художників України від 13 листопада 2017 року про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2017 року у справі № 461/10997/14-а за позовом Львівської обласної організації Національної спілки художників України до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку нерухомості» про визнання неправомірними та скасування рішень.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                Я.О. Берназюк
Судді:                                                                                                    М.І. Гриців
                                                                                                    Н.В. Коваленко