Постанова
Іменем України
 
15 серпня 2018 року
м. Київ
 
справа № 520/11701/16-ц
провадження № 61-1618 зпв 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача | - | Пророка В. В.
суддів: | | Висоцької В. С., Лесько А. О.,Штелик С. П., Фаловської І. М.,
 
учасники справи:
позивач | - | ОСОБА_6,
відповідачі | - | Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси»,
| - | Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс»,
| - | Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський»,
 
розглянув в порядку письмового провадження справу, відкриту за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» та Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» про зобов'язання виключення суми заборгованості, за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2017 року, постановленої суддею Завгородньою І. М.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
1.           У вересні 2016 року ОСОБА_6звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (далі - КП «ТМО»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (далі - ТОВ «Інфокс»), Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» (далі - КП «ЖКС «Вузівський») про наступне:
-                  зобов'язати КП «ТМО» виключити із суми заборгованості ОСОБА_6 за послуги з централізованого опалення належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_1 (далі - квартира позивача), заборгованість попереднього власника квартири позивача, що виникла за період часу до 02 грудня 2015 року в сумі 13 646,52 грн, та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_6 за «послуги з теплопостачання квартири позивача в майбутньому»;
-                  зобов'язати ТОВ «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал» (далі - «Інфоксводоканал»), виключити із суми заборгованості ОСОБА_6 за послуги з водопостачання до квартири позивача, заборгованість попереднього власника квартири позивача, що виникла за період часу до 02 грудня 2015 року в сумі 1 268,75 грн, та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_6 за «послуги з теплопостачання квартири в майбутньому»;
-                  зобов'язати КП «ЖКС «Вузівський» виключити із суми заборгованості ОСОБА_6 за житлово-комунальні послуги щодо квартири позивача, заборгованість попереднього власника квартири позивача, що виникла за період часу до 02 грудня 2015 року в сумі 5 351,21 грн, та не включати такий борг до суми заборгованості ОСОБА_6 за «послуги з теплопостачання квартири в майбутньому»;
-                 стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.
 
2.           В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що він придбав на електронних торгах нерухоме майно - квартиру позивача. 02 грудня 2015 року йому було видане свідоцтво про право власності на квартиру позивача, засвідчене державним нотаріусом (а.с. 4). Цього ж дня право власності ОСОБА_6 було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно витягу з цього реєстру про реєстрацію права власності (а.с. 3). ОСОБА_6 є власником квартири позивача з 02 грудня 2015 року.
 
3.           Раніше квартира позивача належала ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу.
 
4.           Згідно із рахунком-повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Городской Единый Расчетный Центр» (далі - ТОВ «ГЕРЦ») від 21 вересня 2016 року, адресованого ОСОБА_6, станом на 01 грудня 2015 року по квартирі позивача числиться заборгованість за колишнім власником ОСОБА_7, який значиться як споживач відповідних послуг (а.с. 5), а саме:
1)     заборгованість за надання послуг (на думку позивача - КП «ЖКС «Вузівський»): утримання дому та придомових територій (російською «СДПТ») - 3 857,98 грн, Одесліфт - 643,43 грн, підсобка - 3,80 грн, вивіз сміття - 846,00 грн, а всього: 5 351,21 грн;
2)     заборгованість за надання послуг (на думку позивача - «Інфоксводоканал»): холодна вода та каналізація - 1268,75 гривень;
3)     заборгованість за надання послуг (на думку позивача - КП «ТМО»): опалення - 12 274,56 грн, борг за житлово-комунальні послуги - 1 371,96 грн, а всього: 13646,52 грн.
 
5.           Згідно із рахунком-повідомленням ТОВ «ГЕРЦ» від 21 вересня 2016 року, адресованого ОСОБА_6, станом на 01 вересня 2016 року по квартирі позивача числиться заборгованість за колишнім власником ОСОБА_7, який значиться як споживач відповідних послуг (а.с. 6), а саме:
1)     заборгованість за надання послуг(на думку позивача - КП «ЖКС «Вузівський»): утримання дому та придомових територій (російською «СДПТ») - 5 318,14 грн, Одесліфт - 813,69 грн, підсобка - 38,00 грн, вивіз сміття - 1 260,00 грн, а всього: 7 429,83 грн;
2)     заборгованість за надання послуг (на думку позивача - «Інфоксводоканал»): холодна вода та каналізація - 813,17 грн;
3)     заборгованість за надання послуг (на думку позивача - КП «ТМО»): опалення - 15 994,38 грн, борг за житлово-комунальні послуги - 1 371,96 грн, а всього: 17 366,34 грн.
 
6.           Вищевикладене доводить той факт, що позивачу, як новому власнику квартири позивача, нарахована заборгованість минулого власника квартири позивача, яку він має сплатити для повного погашення своєї заборгованості. Позивач не погоджується з даним фактом у повному обсязі.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
7.           Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 12 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
8.           Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при розгляді справи суд повинен з'ясувати чи було порушення цивільного права позивача, або встановити факт оспорювання такого справа з боку інших осіб, з'ясувати чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб обраний позивачем. Суд встановив виникнення права власності ОСОБА_6 На квартиру позивача з 02 грудня 2015 року.
 
9.           З урахуванням статі 1, частин першої, другої та третьої статті 19, статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Закон про ЖКП), частини першої статті 15, частини другої статті 16, статей 526, 527, 509 частини першої статті 901 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІV (далі в редакції, що діяла на момент виникнення відповідних правовідносин, - ЦК України), статті 1 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-ІV в редакції, що діяла до набуття чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі редакції, що підлягають застосуванню на момент прийняття відповідних судових рішень, якщо вони не відрізняються за змістом, - ЦПК України 2004), статей 55 та 124 Конституції України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 не надав жодного доказу наявності дій з боку відповідачів, які порушують його права як власника квартири позивача або споживача житлово-комунальних послуг. Відсутні відомості щодо його звернення до відповідачів для укладення споживчого договору або наявності вимог до нього з боку відповідачів про стягнення відповідної заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
10.      Отже, звернення до суду із позовом про зобов'язання виключення із суми заборгованості позивача заборгованості попереднього власника квартири позивача, як спосіб захисту права, яке можу бути порушене у подальшому, не передбачено нормами ЦК України.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
11.      Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_6 відхилена.
 
12.      Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_6 у задоволенні позову. Висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка. Правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
 
13.      Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, які підлягають встановленню при ухваленні рішення. Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень статей 10, 11, 27, 57 - 60 ЦПК України 2004, згідно положень яких сторони спору зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України 2004 суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
14.      Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні обставин справи судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
 
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
 
15.      Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ ) від 15 вересня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6
 
16.      Судове рішення суду касаційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності належними та допустимими доказами порушення відповідачами права позивача, як власника квартири позивача або споживача житлово-комунальних послуг. Встановивши, що звернення до суду з позовом про зобов'язання виключення суми заборгованості, як спосіб захисту права, не передбачене статтею 16 ЦК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
 
17.      Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень. Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України 2004 суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
 
Короткий зміст вимог заяви про перегляд судових рішень
 
18.      У листопаді 2017 року ОСОБА_6 подав до Верховного Суду Українизаяву про перегляд ухвали ВССУ від 15 вересня 2017 року, вважаючи, що суд касаційної інстанції неоднакового застосував одні й ті самі норми процесуального права - частину третю статті 169 та пункт 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі. Отже, існують підстави для застосування пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України 2004.
 
19.      У заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_6 просить задовольнити відповідну його заяву, скасувавши ухвалу ВССУ від 15 вересня 2017 рокута прийнявши нове рішення про передачу справи на новий розгляд до Київського районного суду міста Одеси.
 
Рух справи у Верховному Суді
 
20.      Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) заяви про перегляд судових рішень ВСУ у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.
 
21.      12 січня 2018 року справу передано на розгляд Верховному Суду.
 
22.      Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2018 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів без повідомлення та виклику учасників справи.
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
(1) Доводи особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень
 
23.      На думку ОСОБА_6 ВССУ, приймаючи ухвалу від 15 вересня 2017 року у цій справі, застосував процесуальні норми частини третьої статті 169 та пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 інакше, ніж це було зроблено ВССУ, коли він приймав ухвалу від 04 вересня 2017 року (у справі № 327/43/16-ц - згідно зазначеної позивачем дати та переданого у відповідній заяві змісту цієї ухвали) та ухвалу від 18 жовтня 2017 року (у справі № 520/15620/15 - згідно зазначеної позивачем дати та переданого у відповідній заяві змісту цієї ухвали). Вказані ухвали ВССУ зазначені у остаточній редакції відповідної заяви позивача, наданої суду після усунення встановлених Верховним Судом України її недоліків.
 
24.      До судового засідання, призначеного судом першої інстанції на 23 березня 2017 року позивач та його представники не з'явились, надавши суду заяву про відкладення судового засідання у зв'язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні. З рішення суду першої інстанції не вбачається, чи була судом першої інстанції визнана поважною відповідна причина неявки позивача в судове засідання.
 
25.      Також позивач не з'явився у судове засідання, призначене на 12 квітня 2017 року, повідомивши суд у телефонному режимі про зайнятість у іншому судовому засіданні. При цьому заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав суду, а також не надавав суду заяви з проханням про відкладення судового засідання від 12 квітня 2017 року на іншу дату, що свідчить про неповажність причини його неявки у відповідне судове засідання.
 
26.      Суд першої інстанції, не звернувши увагу на повторну неявку у судове засідання належним чином повідомленого позивача, розглянув справу за його відсутності, чим на думку позивача порушив вищезазначені норми процесуального права. В даному випадку суд повинен був або залишити позов без розгляду на підставі статей 169 та 207 ЦПК України 2004, або, у разі визнання поважною причини неявки позивача у судове засідання від 23 березня 2017 року, відкласти справу на іншу дату відповідно до пункту 3 частини першої статті 169 ЦПК України 2004.
 
27.      У справі № 520/15620/15 (ухвала ВССУ від 18 жовтня 2017 року) судові засідання багаторазово відкладалися через неявку сторін попри їх належне повідомлення про час та місце судового засідання. Позовна заява у справі була залишена без розгляду, касаційна скарга позивача відхилена ВССУ. Касаційний суд підтримав висновки судів попередніх інстанцій стосовно того, що оскільки позивач, будучи належним чином повідомлений про дату та місце проведення судових засідань, повторно у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання позивача або його представника про розгляд справи за його відсутності відсутнє, то позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004. Касаційний суд погодився з підставами стверджувати про неналежне здійснення позивачем своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, що виразилось у відсутності інтересу позивача до поданого до суду позову, що, в свою чергу, привело до затягування судового розгляду відповідної справи.
 
28.      У справі № 327/43/16-ц (ухвала ВССУ від 04 вересня 2017 року) ВССУ відхилив касаційну скаргу позивача, в зв'язку з тим, що суди попередніх інстанцій на виконання вимог частин третьої статті 169 та пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 дійшли обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки встановили, що представник позивача повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки в суд представник позивача суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи за відсутності представника позивача до суду не надходило. Суд також врахував, що відповідно до вимог частини другої статті 207 ЦПК України 2004 його судове рішення не позбавляє позивача можливості звернутися повторно з позовною заявою.
 
29.      Ухвалення судового рішення по справі, що розглядається, за відсутності позивача, позбавило його можливості надати необхідні пояснення та докази - захистити свої права належним чином. Отже, порушення судом вимог частини третьої статті 169 та пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 перешкоджає подальшому розгляду справи, оскільки якби позов було залишено без розгляду, позивач мав би можливість повторно звернутись із зазначеним позовом до суду.
 
(2) Доводи інших учасників справи
 
30.      Інші сторони у справі правом на подання заперечення на заяву про перегляд судового рішення не скористалися.
 
ЗМІСТ НАУКОВОГО ВИСНОВКУ
 
31.      Підготовлені членами Науково-консультативної ради при Верховному Суді (далі - НКР) відповідно до пункту 3 частини другої статті 360-1 ЦПК України 2004 наукові висновки зводяться до такого.
 
32.      Процесуальні права здійснюються відповідно до принципів змагальності (стаття 10 ЦПК України 2004) та диспозитивності (стаття 11 ЦПК України 2004). Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності. Дії суду залежать від цього волевиявлення позивача.
 
33.      Повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні.
 
34.      Застосувавши граматичний (мовний, текстовий) аналіз частини третьої статті 169 та частини першої статті 207 ЦПК України 2004 як спосіб тлумачення норм права, можна дійти висновку, що законодавцем не застосовані терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», та інші подібні терміни, які б давали підстави говорити про дискреційність відповідних повноважень суду. Зазначені правові норми не передбачають для суду можливість інших варіантів дій, окрім як залишення позовної заяви без розгляду. З огляду на це, повноваження суду залишити позовну заяву без розгляду не є дискреційним. Отже, за змістом зазначених вище норм в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд безальтернативно зобов'язаний залишити позовну заяву без розгляду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
(1) Оцінка аргументів учасників справи
 
35.      Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку (частина перша статті 354 ЦПК України 2004).
 
36.      Верховний Суд України (далі - ВСУ) переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених ЦПК України 2004 (згідно із статтею 353 ЦПК України 2004). Отже, в контексті розкритих вище підпункту 1 пункту 1 розділу XІІІ «Перехідні положення» ЦПК України Верховний Суд переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав, встановлених ЦПК України 2004.
 
37.      Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).
 
(1.1) Щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, що спричинило ухвалення судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі
 
38.      Органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (згідно із частиною другою статті 6 Конституції України).
 
39.      Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України 2004).
 
40.      Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 4 ЦПК України 2004).
 
41.      Цивільне судочинство здійснюється, зокрема, відповідно до Конституції України, ЦПК України 2004 та Закону України «Про міжнародне приватне право» (згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України 2004).
 
42.      Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (частини перша та друга статті 10 ЦПК України 2004). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України 2004 (згідно із частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004).
 
43.      Особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися правовою допомогою, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом (частина перша статті 27 ЦПК України 2004).
 
44.      Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки (частина третя статті 27 ЦПК України 2004).
 
45.      Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України 2004 (згідно із частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004).
 
46.      Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частини перша та друга статті 335 ЦПК України 2004).
 
47.      Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 213 ЦПК України 2004).
 
48.      Під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (згідно із частиною першою статті 214 ЦПК України 2004).
 
49.      ВСУ переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених ЦПК України 2004 (згідно із частиною першою статті 353 ЦПК України 2004).
 
50.      Заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав передбачених частиною першою статті 355 ЦПК України 2004, в тому числі, через неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ (пункт 2 частини першої статті 355 ЦПК України 2004).
 
51.      Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 158 ЦПК України 2004).
 
52.      Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (частина перша статті 74 ЦПК України 2004). Судові повістки про виклик у суд надсилаються, зокрема, особам, які беруть участь у справі (згідно із частиною другою статті 74 ЦПК України 2004).
 
53.      Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених ЦПК України 2004, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку (абзац перший частини п'ятої статті 74 ЦПК України 2004). Особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (частина шоста статті 74 ЦПК України 2004).
 
54.      Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання (частина четверта статті 74 ЦПК України 2004).
 
55.      Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин (частина друга статті 77 ЦПК України 2004).
 
56.      Суд може відкласти розгляд справи у випадках, встановлених ЦПК України 2004, а також у разі неможливості розгляду справи у зв'язку з необхідністю заміни відведеного судді або залучення до участі в справі інших осіб (згідно із частиною першою статті 191 ЦПК України 2004).
 
57.      Суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 ЦПК України 2004, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними (пункт 2 частини першої статті 169 ЦПК України 2004).
 
58.      Також суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 ЦПК України 2004, зокрема, у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (пункт 3 частини першої статті 169 ЦПК України 2004).
 
59.      Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, (згідно із частиною першою статті 157 ЦПК України 2004). У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів (частина друга статті 157 ЦПК України 2004).
 
60.      Суд, відкладаючи розгляд справи або оголошуючи перерву в її розгляді, призначає відповідно день нового судового засідання або його продовження, про що ознайомлює під розписку учасників цивільного процесу, присутніх у судовому засіданні. Учасників цивільного процесу, які не з'явилися або яких суд залучає вперше до участі в процесі, викликають у судове засідання на призначений день. У разі відкладення розгляду справи або оголошення перерви в її розгляді, суд, на прохання особи, яка є учасником цивільного процесу, вручає їй судову повістку безпосередньо в суді (частина третя статті 191 ЦПК України 2004).
 
61.      Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності (частина друга статті 158 ЦПК України 2004).
 
62.      У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 169 ЦПК України 2004).
 
63.      Суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (пункт 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004).
 
64.      Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 207 ЦПК України 2004).
 
65.      Щодо зазначеного у відповідній заяві позивача зобов'язання суду, на думку позивача, відкласти розгляд справи на іншу дату через визнання поважною причини його неявки у судове засідання 23 березня 2017 року, необхідно зазначити, що суд не призначав судове засідання на 23 березня 2017 року, а призначав його на 23 лютого 2017 року. Суд відклав розгляд справи на 12 квітня 2017 року (а.с. 51), врахувавши заяви ТОВ «Інфокс» (а.с. 47) та позивача (а.с. 50) від 23 лютого 2017 року з відповідним проханням. Зазначені учасники справи виконали вимоги частини другої статті 77 ЦПК України 2004. Тому аргументи позивача у цій частині його відповідної заяви не підтверджуються.
 
66.      Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про час та місце відкладеного на 12 квітня 2017 року розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, в судове засідання не з'явився повторно.
 
67.      Враховуючи вищезазначене, матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що аргументи позивача не підтверджують неоднакове застосування одних й тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі. Ухвалами від 18 жовтня 2017 року та 04 вересня 2017 року ВССУ відхилив касаційні скарги, подані з приводу порушення процесуальних норм права. Рішення по суті спору не приймались. Ухвалою від 15 вересня 2017 рокуВССУ відмовив у відкритті касаційного провадження з підстав необґрунтованості касаційної скарги та правильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні спору по суті позовних вимог позивача.
 
68.      Першочергово позивач звертався до суду з метою захисту свого права, сподіваючись на оцінку обставин справи судом та вирішення його спору по суті. Суд першої інстанції здійснив відповідну оцінку обставин справи та прийняв своє рішення по суті спору, залишене без змін судом апеляційної інстанції. Відтак, забезпечено реалізацію права позивача на захист його права у судовому порядку. Той факт, що позивач не згоден з відповідними судовими рішеннями не означає порушення судами права позивача на судовий захист його прав. Отже, відсутні підстави вважати, що ухвала ВССУ від 15 вересня 2017 року перешкоджає подальшому провадженню у справі.
 
69.      Позивачем не доведено, що ухвала ВССУ від 15 вересня 2017 року прийнята з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.
 
70.      Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави вважати, що судом касаційної інстанції допущене неоднакове застосування одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ. Обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.
 
(2) Висновки за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень
 
(2.1) Щодо суті зави про перегляд судових рішень
 
71.      У відповідності до вимог підпункту 1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України та статей 353, 355 ЦПК України 2004 касаційний суд розглядає справу за заявою про перегляд судових рішень виключно в рамках обставин, передбачених статтею 355 ЦПК України 2004.
 
72.      Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, зокрема, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися (згідно із частиною першою статті 360-5 ЦПК України 2004).
 
73.      На підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали ВССУ від 15 вересня 2017 року.
 
(2.2) Щодо судових витрат
 
74.      Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
 
75.      Позивач не заявляв вимог про відшкодування судових витрат. Іншими учасниками справи не заявлені до відшкодування судові витрати, понесені у зв'язку з даним розглядом справи.
 
76.      У задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено. Отже, судовий збір за подання заяви про перегляд ухвали ВССУ від 15 вересня 2017 року покладається на ОСОБА_6
 
Керуючись статтею 141, підпунктом 1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,
 
Постановив:
 
1.      Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2017 року.
 
2.      Судовий збір за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2017 року покласти на ОСОБА_6.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                      В. С. Висоцька
 
                                                                                                                      А. О. Лесько
 
                                                                                                                      В. В.Пророк
 
                                                                                                                      С. П. Штелик
 
                                                                                                                      І.М. Фаловська