ПОСТАНОВА
Іменем України

25 жовтня 2018 року 
Київ
справа №182/4294/16-а(2-а/0182/153/2016)
адміністративне провадження №К/9901/21011/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2016 у складі судді Рунчевої О.В. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 у складі колегії суддів: Добродняк І.Ю. (головуючого), Бишевської Н.А., Семененка Я.В. у справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Нікопольського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Нікопольського територіального центру соціального обслуговування соціальних послуг про визнання дій незаконними, стягнення моральної та матеріальної шкоди,-
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.Тагієв ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Нікопольського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Нікопольського територіального центру соціального обслуговування соціальних послуг в якому просив:
1.1. стягнути на його користь з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 20000 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.;
1.2. визнати дії директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Нікопольської міської ради про відмову тимчасової його реєстрації місця проживання за адресою соціальної установи - м. Нікополь, вул. Чубаря, 25 -а незаконними;
1.3. визнати дії начальника Нікопольського районного відділу Державної міграційної служби щодо відмови у його тимчасовій реєстрації за адресою спеціалізованої установи - Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Нікопольської міської ради в м. Нікополі по вул. Чубаря, 25-а незаконними.
1.4. повернути суму штрафів ОСОБА_2 ОСОБА_3 в сумі 510 грн., ОСОБА_6 в сумі 340 грн.
2.          Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 в задоволенні позову відмовлено.
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено: 
3.1. 08.12.2015 громадянином Азербайджану ОСОБА_2 подано до Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області заяву на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, як особою, що прибула в Україну з метою возз'єднання сім'ї з громадянкою України разом з необхідними документами та з клопотанням (поданням) приймаючої сторони - ОСОБА_6, яка перебуває в шлюбі з заявником.
3.2. У заяві ОСОБА_2 зазначена адреса, за якою він буде проживати після отримання посвідки на тимчасове проживання, - АДРЕСА_1.
3.3. Поданою заявою ОСОБА_2 підтвердив, що має достатньо коштів для покриття витрат, пов'язаних з проживанням в Україні та виїздом, зобов'язався після закінчення терміну дії посвідки (у разі скасування раніше виданої посвідки) протягом семи днів з дня закінчення терміну дії посвідки (протягом місяця з дня скасування посвідки) знятись з реєстрації місця проживання та виїхати з території України, а також позивач підтвердив обізнаність, що за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні передбачена адміністративна відповідальність за статтею 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також, що неправдиві відомості, подані ним у заяві, можуть бути причиною відмови у видачі (скасування раніше виданої) посвідки на тимчасове проживання.
3.4. 21.12.2015 ОСОБА_2 оформлено посвідку на тимчасове проживання в Україні, яка отримана позивачем 14.01.2016 особисто під розписку.
3.5. Під час отримання посвідки ОСОБА_2 зобов'язався протягом десяти днів зареєструвати місце проживання.
3.6. 15.01.2016 ОСОБА_2 отримав посвідчення про взяття на облік, яким підтверджується, що вказана особа дійсно перебуває на обліку в пункті обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання, і переважне місцезнаходження якої може бути зареєстровано за адресою м.Нікополь. вул.Чубаря, 25а, тобто за адресою Нікопольського територіального центру соціального обслуговування Нікопольської міської ради.
3.7. 22.01.2016 ОСОБА_2 звернувся до в. о. Нікопольського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області з заявою, в якій він просив зареєструвати його за адресою Нікопольського територіального центру соціального обслуговування Нікопольської міської ради по вул.Чубаря, 25-а у м. Нікополі.
3.8. Листом №1234/242 від 01.02.2016 за підписом начальника Нікопольського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області Загачевського О.І. позивачу повідомлено, що іноземці повинні зареєструватись за місцем проживання, і оскільки Нікопольський територіальний центр соціального обслуговування сприяє у тимчасовій реєстрації місця перебування, Нікопольський РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області не може здійснити реєстрацію місця проживання в даному територіальному центрі.
3.9. 22.01.2016 ОСОБА_2 звернувся до в.о. Нікопольського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області також з заявою про реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2.
3.10. Листом №1234/255 від 03.02.2016 ОСОБА_2 надано роз'яснення, що для реєстрації місця проживання заявника за адресою: м. Нікополь, вул. Успенського, 25а, йому необхідно надати до Нікопольського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області документи, підтверджуючі право власності, згоду всіх власників та співвласників житла, оформлених належним чином.
3.11. Судами встановлено також, що ОСОБА_2 звертався до Нікопольського територіального центру соціального обслуговування з проханням сприяти у тимчасовій реєстрації, на яке отримав відповідь за підписом директора терцентру Мацюри Н. О. №169 від 05.05.2016, згідно якої визначення законного права на реєстрацію та здійснення реєстрації не входить до компетенції територіального центру, а було виключно прерогативою (на час звернення ОСОБА_2.) Нікопольського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області.
3.12. Додатково позивача зазначеним листом повідомлено, що у зв'язку з внесенням змін до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», з 04.04.2016 скасовано реєстрацію місця перебування бездомних осіб.
3.13. Судами попередніх інстанцій враховано також, що постановами керівника Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області складено постанови про накладання адміністративного стягнення від 12.05.2016, якими за проживання ОСОБА_2 на території України без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.; за не прийняття заходів щодо своєчасної реєстрації громадянина Азербайджану ОСОБА_2, який проживає на території України без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.205 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 
4. Приймаючи оскаржувані рішення суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки Нікопольський територіальний центр соціального обслуговування - Пункт обліку бездомних громадян, відповідно до п.16 Положення про Нікопольський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) сприяє виключно у тимчасовій реєстрації місця перебування, позивачу було правомірно відмовлено у здійсненні реєстрації місця проживання за адресою: м. Нікополь. вул. Чубаря, 25а.
4.1. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди рішення судів мотивовані ненаданням позивачем доказів того, що відповідачами було завдано моральної шкоди, а також, що діями відповідачів була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 20 000 грн.
4.2. Щодо позовних вимог про повернення позивачу суми штрафу постанову суди зазначили, що постанова про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_2 ОСОБА_3 ним не оскаржена, позивачем добровільно був сплачений штраф у розмірі 510 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, як і вимоги позивача про повернення суми штрафу його дружині.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивач звернувся із касаційною скаргою, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а позовні вимоги задовольнити.
6.          Аргументи скаржника зводяться до того, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, положення Конституції України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
7.          Відповідачі у запереченнях на касаційну скаргу просять залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
7.1. Зазначають, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» містить визначення термінів «місця перебування» та «місця проживання», що не є тотожними і оскільки відповідно до п.16 Положення про Нікопольський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) сприяє виключно у тимчасовій реєстрації місця перебування, це унеможливлює реєстрацію місця проживання позивача за юридичною адресою Нікопольського територіального центру соціального обслуговування Нікопольської міської ради.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
8.          Конституція України: 
"Стаття 19. &?т;…&g9; Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9.          Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI 
Стаття 1. Визначення термінів
«1. Іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;
іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;
возз'єднання сім'ї - в'їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім'ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім'ї в Україні, з метою спільного проживання сім'ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини - до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України;
іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом».
Стаття 4. Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України
13. «Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій-дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію».
10. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (в редакції на момент звернення позивача з заявами від 22.01.2016):
Стаття 3.  Визначення термінів
вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;
місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;
місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;
реєстрація     - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.
11. Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251 (в редакції на момент виникнення спірних відносин)
«п.13.Іноземець та особа без громадянства, що отримали посвідку, повинні зареєструвати місце проживання, а в разі його зміни - перереєструвати в порядку, встановленому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
12. Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджений Наказом МВС України 22.11.2012 №1077, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2109/22421.
1.2.Реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
1.4. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб, що проживають або перебувають у спеціалізованих соціальних установах, закладах соціального обслуговування та соціального захисту (далі - заклад/установа), здійснюється територіальним підрозділом ДМС у взаємодії із закладом/установою відповідно до території обслуговування територіального підрозділу ДМС.
2.1.Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.
2.2. Для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, зокрема, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
13.Судами встановлено, що з огляду на відсутність можливості надати правовстановлюючі документи на житло, згоду власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання за адресою, яку позивач мав намір зареєструвати як місце свого проживання на території України, позивач звернувся до Нікопольського Нікопольського територіального центру соціального обслуговування, який видав ОСОБА_2 посвідчення про взяття на облік в пункті обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання, переважне місцезнаходження якої може бути зареєстровано за адресою терцентру - м. Нікополь, вул. Чубаря, 25а. В зв'язку з цим позивач, бажаючи, щоб вказана адреса була внесена до реєстру як місце його проживання на території України, звернувся з відповідними заявами у січні 2016 року до відповідача-1 - для здійснення реєстрації, а до відповідача-2 - для сприяння у такій реєстрації, у задоволенні яких по суті отримав відмову.
14. Разом з тим, позивачем не наведено правову норму, яка б свідчила, що на момент звернення ОСОБА_2 до відповідачів (січень 2016) існували положення чинного законодавства, які б встановлювали обов'язок органу міграційної служби за поданням установи соціального обслуговування зареєструвати місця проживання особи, яка не має постійного місця проживання, за адресою спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, створених органами місцевого самоврядування.
15. Водночас, судами попередніх інстанцій враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 № 888-VIII були внесені зміни та доповнення до Закону № 1382-IV.
16. Так, згідно п.п.3 п.5 р.І Закону від 10.12.2015 № 888-VIII Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» доповнено статтею 6-1 такого змісту:
"Стаття 6-1. Особливості реєстрації місця проживання бездомних осіб
Бездомні та інші особи, які не мають постійного місця проживання, реєструються за адресою спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, створених органами місцевого самоврядування.
Подання заяви про реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання таких осіб у порядку і строки, встановлені цим Законом, покладається на відповідну спеціалізовану соціальну установу, заклад соціального обслуговування та соціального захисту, де проживають зазначені особи».
17. Проте, у п.1 р.II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 10.12.2015 № 888-VIII встановлено, що Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пункту 1, підпункту 2 пункту 4, пунктів 5, 6, 10 розділу I цього Закону, які набирають чинності з 04.04.2016.
18. Отже, обов'язок спеціалізованої соціальної установи подати до органу ДМС заяву про реєстрацію особи, яка не має постійного місця проживання за адресою такої спеціалізованої соціальної установи, виник у відповідача-2 лише з 04.04.2016.
19. За таких обставин, суди попередніх інстанцій прийшли до правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання незаконними дій директора Нікопольського територіального центру соціального обслуговування про відмову тимчасової реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою соціальної установи - АДРЕСА_2, та, відповідно, позовної вимоги щодо визнання незаконними дій начальника Нікопольського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області щодо відмови тимчасової реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою спеціалізованої установи - терцентру в АДРЕСА_2
20. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної та матеріальної шкоди, то ці позовні вимоги у даному випадку є похідними від позовних вимог, які є основними - вимог про визнання незаконними дій відповідачів щодо відмови тимчасової реєстрації ОСОБА_2, тому задоволенню не підлягають.
21.Судами попередніх інстанцій встановлено, що доказів, які б свідчили про наявність у позивача моральних чи фізичних страждань останнім суду не надано, як і не надано підтвердження спричинення позивачу оскарженими діями відповідачів матеріальної шкоди на суму 20000 грн., тому суди правильно відмовили у задоволенні вказаних позовних вимог.
22. Правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що не підлягає задоволенню також позовна вимога про повернення ОСОБА_2 суми штрафу у розмірі 510 грн. з огляду на те, що вказаний штраф був застосований рішенням суб'єкта владних повноважень - постановою Нікопольського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про накладання адміністративного стягнення від 12.05.2016, яка, у разі незгоди особи, стосовно якої її винесено, мала бути оскаржена, але така постанова у встановлені чинним законодавством порядку та строки не оскаржена і не скасована, тому підстави для повернення ОСОБА_2 суми штрафу у розмірі 510 грн. - відсутні.
23. Щодо позовної вимоги про повернення дружині позивача - ОСОБА_6, суми штрафу у розмірі 340 грн., то, як вірно зазначено судами, зазначена вимога не стосується спірних правовідносин, а ОСОБА_6 не є учасником справи, що розглядається.
24.Доводи позивача про неправильне застосування судами попередніх інстанцій  норм матеріального права не знайшли свого підтвердження, тому судом відхиляються.
25.За змістом частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
26.Відповідно до частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
27.З огляду на зазначене, касаційна скарга ОСОБА_2 ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2016 та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 - залишенню без змін. 
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:
28.          Касаційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення. 
29.          Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 у справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Нікопольського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Нікопольського територіального центру соціального обслуговування соціальних послуг про визнання дій незаконними, стягнення моральної та матеріальної шкоди - залишити без змін.
30.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
 Н.А. Данилевич ,
Судді Верховного Суду