ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року 
м. Київ

Справа №  19/5009/1481/11 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.,
за участю секретаря судового засідання Співака С.В. 

учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго",
представник позивача - Кулешова Л.В. (довіреність № 287 від 13.02.2018),
Переяславська М.В. (довіреність № 309 від 20.04.2018),
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат",
представник відповідача - не з'явився,
представник Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" - не з'явився,
представник ДВС -  не з'явився,

розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
на ухвалу господарського суду Запорізької області 
від 11.12.2017 
у складі судді: Дроздової С.С.
та постанову Донецького апеляційного господарського суду 
від 22.01.2018
у складі колегії суддів: Татенко В.М. (головуючий), Зубченко І.В., Стойка О.В.

у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго",
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат",
за участю - Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа", Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
про стягнення 93 393 155, 24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.05.2011 у справі                      № 19/5009/1481/11 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" задоволені частково;
стягнуто з Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на користь  Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" суму основного боргу у розмірі 109 882 156,44 грн.; суму інфляційних втрат у розмірі 3 213 604, 40 грн.; 3% річних у розмірі 830 752, 69 грн.;
розстрочено виконання рішення суду на 24 місяці шляхом сплати суми заборгованості щомісячно рівними частинами починаючи з червня 2011 по лютий 2012.

На виконання рішення, 30.05.2011 видано відповідний наказ, за яким відкрито виконавче провадження.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 у справі                        № 19/5009/1481/11 задоволено заяву ВАТ "Запоріжжяобленерго" про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником у справі                                 № 19/5009/1481/11; замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП № 28960315 щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11 з ВАТ "Запоріжжяобленерго" на ПАТ "Холдингова компанія "Енергомережа". 

Ухвалою господарського суду від 09.04.2015 у цій справі задоволено заяву ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" про визнання наказу № 19/5009/1481/11 таким, що частково не підлягає виконанню; визнано наказ господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 у справі № 19/5009/1481/11 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 82 301 706, 10 грн.

Ухвалою від 05.04.2017 у справі № 19/5009/1481/11 (залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.05.2017) заяву ПАТ "Запоріжжяобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 у справі № 19/5009/1481/11 залишено без задоволення; ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 у цій справі залишено без змін.

30.11.2017 до господарського суду Запорізької області надійшла заява ПАТ "Запоріжжяобленерго" від 29.11.2017 про перегляд ухвали господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 по справі № 19/5009/1481/11 за нововиявленими обставинами.

Як на нововиявлену обставину, заявник посилався на рішення господарського суду міста Києва від 29.03.2016 у справі № 910/1424/16 (залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017), яким договір про відступлення права вимоги № 641214/41 від 22.12.2014 було визнано недійсним.

Ухвалою суду першої інстанції від 11.12.2017 заяву ПАТ "Запоріжжяобленерго" у цій справі (залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018) про перегляд судового рішення (ухвали) господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 у справі № 19/5009/1481/11 про визнання наказу від 30.05.2011 таким, що частково не підлягає виконанню в частині стягнення            82 301 706, 10 грн. за нововиявленими обставинами залишено без задоволення; ухвалу суду від 09.04.2015 у справі № 19/5009/1481/11 залишено без змін.

Ухвала місцевого господарського суду (з якою в подальшому погодився апеляційний суд) мотивована тим, що обставини, на які посилається позивач у якості нововиявлених (визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги) не спростовують обставин, які покладені судом в основу ухвали від 09.04.2015 у справі № 19/5009/1481/11 про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню, а саме: розрахунки проведені сторонами виконавчого провадження у повному обсязі у відповідності з умовами договору про порядок проведення розрахунків. При цьому, суди зазначили, що стороною виконавчого провадження у справі № 19/5009/1481/11 залишається ПАТ "Холдингова компанія "Енергомережа" відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 в даній справі, а не позивач - ВАТ "Запоріжжяобленерго" (правонаступником якого є на даний час - ПАТ "Запоріжжяобленерго"), тому факт проведення розрахунків саме між сторонами виконавчого провадження позивачем не спростований. 

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 11.12.2017 та постановою апеляційного суду від 22.01.2018, ПАТ "Запоріжжяобленерго" звернулось з касаційною скаргою про скасування оскаржених судових актів, з вимогою прийняти нове рішення, яким задовольнити Заяву позивача у справі про перегляд ухвали від 09.04.2015 за нововиявленими обставинами.
При цьому, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій ст.ст. 216, 236 Цивільного кодексу України, ст.ст. 320-325 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній з 15.12.2017). 
Скаржник доводить, що визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 22.12.2014, є істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відома ПАТ "Запоріжжяобленерго". 

Ухвалою Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняк В.Я. (головуючий), Катеринчук Л.Й., Пєсков В.Г. (визначеній за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, Протокол від 16.03.2018), від 29.03.2018 справу № 19/5009/1481/11 прийнято до провадження; відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Запоріжжяобленерго"; повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду касаційної скарги (17.05.2018 об 11 год. 05 хв.); надано строк для подання відзивів.

Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2018 зупинено касаційне провадження у справі  № 19/5009/1481/11 за касаційною скаргою ПАТ "Запоріжжяобленерго" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.12.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 до вирішення Об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 19/5009/1481/11 за касаційною скаргою ПАТ "Запоріжжяобленерго" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду: Ткача І.В. - головуючого, Булгакової І.В., Дроботової Т.Б., Катеринчук Л.Й., Львова Б.Ю., Пількова К.М., Ткаченко Н.Г. від 03.08.2018, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" задоволено;
постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.12.2017 у справі №19/5009/1481/11 скасовано;
прийнято нове рішення, яким заяву Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про перегляд ухвали від 23.02.2015 за нововиявленими обставинами задоволено;
ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.02.2015 скасовано;
у задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленего" про заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП №28960315 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 30.05.2011 з Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленего" на Приватне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Енергомережа" відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 31.08.2018 поновлено касаційне провадження у справі № 19/5009/1481/11 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.12.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги відбудеться 09.10.2018. Доведено до відома учасників справи, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 08.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 09.10.2018 у справі № 19/5009/1481/11 з підстав відсутності технічної можливості провести судове засідання в режимі відеоконференції з господарським судом Запорізької області та Жовтневим районним судом міста Запоріжжя о 15-30 год.

В судовому засіданні 09.10.2018 представники Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" надали пояснення у справі. Інші учасники справи уповноважених представників не направили, про час та дату судового засідання сповіщені належним чином.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Предметом судового розгляду є заява Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про перегляд ухвали господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 про визнання наказу № 19/5009/1481/11 таким, що частково не підлягає виконанню за нововиявленими обставинами.

Підставою звернення Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" з заявою про перегляд ухвали господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 за нововиявленими обставинами в порядку ст. 112 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) стало визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 22.12.2014 № 641214/41, який укладений між ПАТ "Холдингова компанія "Енергомережа", ВАТ "Запоріжжяобленерго" та ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 у справі №910/1424/16, договір про відступлення права вимоги від 22.12.2014 № 641214/41 визнано недійсним у зв'язку з тим, що договір суперечить приписам закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали, прийнятої 09.04.2015, суди зазначили про те, що обставини, на які посилається позивач у якості нововиявлених (визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги) не спростовують обставин, які покладені судом в основу ухвали від 09.04.2015 у справі № 19/5009/1481/11.

Статтею 112 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991) передбачено право господарського суду переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Аналогічні вимоги містяться у ч. 2 ст. 320 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. 

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Під час вирішення питань щодо правової природи юридичних фактів як нововиявлених обставин та їх істотності необхідно керуватися правилами ст. 43 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991) та ст. 86 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017). Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Статтею 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). 

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

З огляду на викладене, аналізуючи норми чинного законодавства, судами попередніх інстанцій не враховано, що ПАТ "Запоріжжяобленерго" як нововиявлену обставину зазначає встановлений рішенням суду факт недійсності договору в силу закону.

Таким чином, виходячи з норм ст. 236 ЦК України, ця обставина існувала на момент винесення господарським судом Запорізької області ухвали від 09.04.2015, яка є предметом перегляду за заявою ПАТ "Запоріжжяобленерго", проте стала відомою після прийняття рішення в межах іншої справи № 910/1424/16.

Об'єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11 дійшла висновку, що зазначена обставина містить всі складові для надання їй статусу нововиявленої: існування її на час розгляду справи; ця обставини не могла бути відома заявникові на час розгляду цієї справи; істотність даної обставини для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі "Правєдная проти Росії" N69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" № 2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

Враховуючи викладене, перевіряючи обґрунтованість наведених заявником доводів щодо наявності (відсутності) нововиявлених обставин, господарські суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що наведена скаржником обставина не є нововиявленою в розумінні ст. 112 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991), що в свою чергу призвело до невірного застосування норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 112, 113, 114 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991) та ст.ст. 215, 216, 236 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові акти скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про перегляд ухвали господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 за нововиявленими обставинами і відмови у задоволенні заяви Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" про визнання наказу № 19/5009/1481/11 таким, що частково не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 315 ГПК України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Так, витрати Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами (1 760, 00 грн.), апеляційної (1 600, 00 грн.) та касаційної (1  762, 00 грн.) скарг підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго".

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" під час звернення з касаційною скаргою сплачено суму судового збору у більшому розмірі (3 520, 00 грн. замість 1 762, 00 грн.), ніж встановлено законом з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 

Відповідно до підпункту 7 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у відповідній  редакції) ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2018 встановлений у розмірі 1  762, 00 грн. 

Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в сумі 1 762, 00 грн., оскільки предметом оскарження є ухвала суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою апеляційної інстанції.

Водночас, скаржник не позбавлений права відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням про повернення суми судового збору у розмірі 1  758, 00 грн. у зв'язку з внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317, 320, 325 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" задовольнити.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2018 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.12.2017 у справі № 19/5009/1481/11 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Заяву Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про перегляд ухвали господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 за нововиявленими обставинами задовольнити.

4. Ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 скасувати.

5. У задоволенні заяви від 24.03.2015 Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" про визнання наказу від 30.05.2011 № 19/5009/1481/11 про стягнення з Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" на користь Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"  суму основного боргу у розмірі 109 882 156,44 грн., інфляційних втрат у розмірі 3 213 604, 40 грн., 3% річних у розмірі 830 752, 69 грн. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 83 301 706,10 грн. - відмовити.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18; код ЄДРПОУ 38983006) на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м.      Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14; код ЄДРПОУ 00130926) 5 122, 00 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

7. Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідні накази. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною  і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                            В.Я. Погребняк
Судді                                                                                                         Л.Й. Катеринчук
                                                                                                                         В.Г. Пєсков