Постанова 
Іменем України 
 
15 серпня 2018 року
м. Київ
 
справа № 138/210/17-ц
 
провадження № 61-24824св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2,
представник позивача - ОСОБА_3,
відповідач - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович,
третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
представники третьої особи: Сокуренко Наталія Вікторівна, Рой Володимир Леонідович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 травня 2017 року в складі судді Берегового О. Ю., 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу 
Завалієва А. А., третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), про визнання протиправним та скасування рішень.
 
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 
від 27 січня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом 
ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А. А., третя особа - ПАТ КБ «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішень.
 
Не погоджуючись із указаною ухвалою представники ПАТ КБ «ПриватБанк»                    29 березня 2017 року подали до суду апеляційні скарги, пропустивши строк для їх подачі, встановлений частиною першою статті 294 ЦПК України, разом із клопотанням про поновлення строку.
 
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами представників ПАТ КБ «ПриватБанк»Сокуренко Н. В. та Роя В. Л. на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 
2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А. А., третя особа - 
ПАТ КБ «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішень.
 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк»не зазначило поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали.
 
У червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу, якою провадження у цій справі закрити. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі апеляційний суд зазначає, що ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 11 квітня 
2017 року та 18 квітня 2017 року про залишення апеляційних скарг без руху отримано представниками ПАТ КБ «ПриватБанк» 21 квітня 2017 року, проте ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року 
ПАТ КБ «ПриватБанк» отримано 27 квітня 2017 року.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах  (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року  № 3-рп/2003).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до статті 72 ЦПК України 2004 року право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.
Положеннями частини першої статті 294 ЦПК України2004 року визначено строки апеляційного оскарження на рішення суду першої інстанції, які становлять десять днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
На підставі частини третьої статті 297 ЦПК України2004 року апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Матеріали справи містять докази, що копія ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року була отримана представником ПАТ КБ «ПриватБанк» 14 лютого 2017 року.
 
29 березня 2017 року представники ПАТ КБ «ПриватБанк» подали до суду апеляційні скарги, пропустивши строк для їх подачі, встановлений частиною першою статті 294 ЦПК України, разом із клопотанням про поновлення строку.
 
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Роя В. Л., залишено без руху та надано заявнику строком протягом 30 днів з моменту отримання копії ухвали для звернення з заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року з наведенням інших підстав для його поновлення. Вищевказана ухвала отримана представником ПАТ КБ «ПриватБанк» 21 квітня 2017 року.
 
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н. В., залишено без руху та надано заявнику строком протягом 30 днів з моменту отримання копії ухвали для звернення з заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 січня 2017 року з наведенням інших підстав для його поновлення. Вищевказана ухвала отримана представником 
ПАТ КБ «ПриватБанк» 27 квітня 2017 року.
 
Однак, у наданий судом строк недоліки не було усунуто. 
 
Так, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявниками недоліки апеляційних скарг щодо наведення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не усунуто, а зазначені в апеляційних скаргах причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції не можуть бути визнані поважними.
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» п. 46 рішення).
Відповідно до сталої практики Європейського суду, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа &qu П;Олександр Шевченко проти України&q?ня; 26 квітня 2007 року, справа&q?то;Трух проти України&q?ли; від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 справа &q?нн;Пономарьов проти України&q?нц; від 3 квітня 2008 року).
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі &q?нн;Пономарьов проти України&q?со; від 03 квітня 2008 року).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Отже, суд апеляційної інстанції надав належну оцінку доводам заявника про зазначені причини пропуску строку і зробив правильний висновок про їх неповажність.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 травня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                           М. Є. Червинська 
Судді:                                                                                      Н. О. Антоненко 
В. І.Журавель
В. М.Коротун 
В. П.Курило