ПОСТАНОВА
Іменем України

30 жовтня 2018 року 
Київ
справа №170/586/16-а
адміністративне провадження №К/9901/14897/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Шацької районної державної адміністрації Волинської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 (суддя Золоточний В.С.) у справі № 170/586/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Шацької районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ :                    
Постановою Шацького районного суду Волинської області від 10.10.2016 позов у цій справі задоволено.
Відповідач оскаржив зазначене судове рішення в апеляційному порядку, подавши 24.10.2016 до суду першої інстанції відповідну апеляційну скаргу, до якої додав клопотання про взяття на себе зобов'язання сплатити до кінця 2016 року судовий збір за подання цієї скарги та розгляд адміністративної справи до надходження коштів без судового збору.
Проте, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд апеляційної скарги без оплати судового збору та залишено апеляційну скаргу без руху для надання скаржнику строку для усунення встановлених судом недоліків, а саме, для надання документа про сплату судового збору.
Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив його в касаційному порядку. У своїй касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення за його клопотанням про відстрочення сплати судового збору.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, приймаючи рішення в частині відмови у розстрочення сплати судового  збору апеляційний суд виходив з того, що задоволення такого клопотання  порушує конституційний принцип рівності сторін у судовому процесі, оскільки передбачає надання суб'єкту владних повноважень додаткових, об'єктивно необґрунтованих пільг та переваг.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, та поряд вважає за доцільне відзначити наступне.
Згідно частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на день ухвалення оскаржуваного рішення (далі - КАС України), суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Зазначене дає підстави вважати, що звільнення, розстрочення або відстрочення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду.  Відсутність чи недостатність фінансування суб'єкта владних повноважень, зокрема, його витрат щодо сплати судового збору, не є підставою для  виникнення у останнього  імперативного права на звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.  Наявність підстав для відстрочення сплати судового збору розглядається судом на власний розсуд виходячи з конкретних обставин справи та обґрунтувань наведених стороною, що порушує дане питання. 
Як вбачається з долученого до апеляційної скарги клопотання відповідача про розгляд справи  без судового збору,  апелянтом не наводилось жодних обґрунтувань щодо порушеного клопотання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції мав достатньо правових підстав для відмови у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору за подану апеляційну скаргу.
Відповідно до частини шостої статті 187 КАС України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Проте, апелянтом документ про сплату судового збору до апеляційної скарги додано не було.
Згідно частини третьої статті 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.
Частиною першою статті 108 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою..
Зазначене дає підстави вважати, що суд апеляційної інстанції ухвалив правильне рішення про залишення апеляційної скарги відповідача без руху, як такої, що не містила доданого документу про сплату судового збору.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі наведеного та враховуючи те, що суд апеляційної інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права, таке судове рішення підлягають залишенню без змін.
Керуючись статтями 345, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Шацької районної державної адміністрації Волинської області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 у справі № 170/586/16-а  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду