ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року 
м. Київ

Справа №  904/7900/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.
за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
представник не з'явився
відповідач - Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль"
представник - адвокат Ніколаєв Д.Ю. (ордер про надання правової допомоги серії КВ №314365 від 25.04.2018)

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду 
від 11.12.2017 
у складі колегії суддів: Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
у справі № 904/7900/17
за позовом ОСОБА_4 
до Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль"
про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 47 394, 75 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
1. 06.02.2018 поштовим відправленням, направленим на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду, ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі №904/7900/17 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
2. Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2018 у складі колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Студенець В.І. поновлено ОСОБА_4 строк на подання касаційної скарги, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі №904/7900/17 та призначено її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
3. За результатом повторного автоматизованого розподілу справи, у зв?язку з відпусткою судді Мамалуя О.О., 05.07.2018 для розгляду справи №904/7900/17 визначено склад колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Стратієнко Л.В.
4. Ухвалою Верховного Суду від 05.07.2018 задоволено заяву суддів Баранця О.М., Вронської Г.О., Стратієнко Л.В. від 05.07.2018 про самовідвід у розгляді справи №904/7900/17 за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у зв'язку з відсутністю у зазначених суддів спеціалізації щодо розгляду спорів, пов'язаних з банкрутством.
5. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/7900/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2018.
6. Ухвалою Верховного Суду від 23.07.2018 колегією суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г. прийнято справу №904/7900/17 за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 до провадження та призначено її розгляд на 18.09.2018.
7. 17.09.2018, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з відпусткою судді Білоуса В.В., склад колегії суддів змінено на: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.; ухвалою від 17.09.2018 зазначеною колегією суддів справу №904/7900/17 прийнято до провадження з призначеним розглядом на 18.09.2018.
8. Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4.
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Короткий зміст позовних вимог та провадження в суді першої інстанції
9. 14.08.2017 ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (далі - ПАТ "Криворізька теплоцентраль", відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 47 394, 75 грн. на підставі статті 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП України).
9.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 з травня 2015 року обіймала посаду начальника відділу зв'язків з громадськістю ЗМІ та інформаційного забезпечення Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", яке припинено 16.03.2017 внаслідок його перетворення у ПАТ "Криворізька теплоцентраль" (відповідач у справі), та 21.02.2017 звернулася до відповідача, як роботодавця, із заявою про звільнення на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України, у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, що було встановлено рішенням суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц, яке набрало законної сили; відповідач в порушення вимог частини 1 статті 47 КЗпП України не видав ОСОБА_4 належно оформлену трудову книжку в день її звільнення 21.02.2017, тоді як позивач її фактично отримала 15.06.2017, тобто із затримкою у 75 днів з дати її звільнення, що стало підставою для заявлення ОСОБА_4 даного позову про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки у видачі їй трудової книжки в порядку частини 6 статті 235 КЗпП України.
10. 12.10.2017 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області позовні вимоги задоволено, стягнено з ПАТ "Криворізька теплоцентраль" на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 47 394, 75 грн. за затримку видачі трудової книжки за період з 22.02.2017 по 15.06.2017, стягнено з ПАТ "Криворізька теплоцентраль" на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 1 600 грн.  
10.1. Судом встановлено, що між сторонами спору склалися трудові правовідносини, у зв'язку з працевлаштуванням позивача - ОСОБА_4 у травні 2015 року на посаді начальника відділу зв'язків з громадськістю ЗМІ та інформаційного забезпечення Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого з 16.03.2017 є відповідач - ПАТ "Криворізька теплоцентраль".
10.2. Судом встановлено, що позивач 17.02.2017 подала заяву про звільнення з 21.02.2017, яку зареєстровано у відділі кадрів ПАТ "Криворізька теплоцентраль" за №235 від 21.02.2017 (т. 1, а.с. 43); однак, позивачу було відмовлено у прийнятті лікарняного листа та видачі трудової книжки з копією наказу про її звільнення, про що позивачем складено відповідні акти (т. 1, а.с. 63, 64); позивач зазначала, що невидача їй відповідачем трудової книжки перешкоджала в подальшому працевлаштуванні та взятті її на облік у центрі зайнятості з метою пошуку роботи.
10.3. Судом встановлено, що відповідач аргументував, що причиною затримки у видачі ОСОБА_4 трудової книжки був факт неповернення позивачем у касу підприємства-відповідача коштів на суму 12 525, 10 грн., отриманих як аванс, з причин відсутності ОСОБА_4 на роботі у ПАТ "Криворізька теплоцентраль" з 22.02.2017; при цьому, в період з 21.02.2017 по 08.06.2017 відповідач направляв позивачу листи з вимогою з'явитися на підприємство та отримати трудову книжку, яку позивач проігнорувала, що, на думку відповідача, підтверджує відсутність в його діях вини у несвоєчасній видачі ОСОБА_4 трудової книжки та підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною 6 статті 235 КЗпП України.
10.4. Судом встановлено, що відповідно до рішення суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц, яке набрало законної сили 06.06.2017, визнано розірваним з 21.02.2017 на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України безстроковий трудовий договір, укладений між позивачем, як працівником, та правопопередником відповідача, як роботодавцем; копія зазначеного судового рішення надійшла на адресу відповідача 29.05.2017, і в цей же день відповідачем видано наказ №171-к від 29.05.2017 про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади.
10.5. Судом встановлено, що 08.06.2017 на адресу ОСОБА_4 було направлено повідомлення, в якому зазначено, що їй необхідно з'явитися до відповідача та отримати трудову книжку, зазначений лист позивач отримала 21.06.2017; при цьому, 14.06.2017 відповідачем зареєстрована заява ОСОБА_4 з вимогою про направлення їй трудової книжки через поштовий сервіс "Нова пошта" цінною бандероллю за її рахунок; 15.06.2017 відповідач направив позивачу трудову книжку через поштовий сервіс "Нова пошта", про що було складено акт (т. 1, а.с. 55, 56).
11. Місцевим судом встановлено, що відповідач - ПАТ "Криворізька теплоцентраль" перебуває в процедурі банкрутства у справі №904/128/17 на стадії розпорядження майном, тому позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ "Криворізька теплоцентраль" у справі №904/7900/17 в силу статей 19, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є поточними і підлягають розгляду Господарським судом Дніпропетровської області за місцезнаходженням відповідача у місті Дніпрі в окремому позовному провадженні.
12. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки позивачу, місцевий суд виходив з того, що у діях відповідача, як роботодавця, вбачається порушення трудових прав позивача-працівника в період з 22.02.2017 по 15.06.2017 у зв'язку з невидачею ОСОБА_4 у день її звільнення із займаної посади у ПАТ "Криворізька теплоцентраль" належно оформленої трудової книжки, що не відповідає вимогам частини 1 статті 47 КЗпП України та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 6 статті 235 КЗпП України, у вигляді відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки на 75 днів у видачі трудової книжки в період з 22.02.2017 (день, наступний за днем звільнення) по 15.06.2017 (день фактичної видачі трудової книжки) на суму 47 394, 75 грн., що відповідає ціні позову.
13. Місцевим судом відхилено, як належний доказ у справі, лист відповідача від 08.06.2017, направлений на адресу позивача, з вимогою з'явитися на підприємство та отримати трудову книжку, оскільки зазначений лист позивач одержав лише 21.06.2017, тоді як 14.06.2017 позивачем було направлено на адресу відповідача лист з проханням надіслати трудову книжку ОСОБА_4 цінною бандероллю через поштовий сервіс "Нова пошта" за її рахунок.
14. Суд першої інстанції зазначив, що прийняття рішення суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц про визнання розірваним з 21.02.2017 безстрокового трудового договору, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "Криворізька теплоцентраль", та стягнення з роботодавця на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в порядку статті 117 КЗпП України не звільняє роботодавця від відповідальності за затримку у видачі працівнику трудової книжки у день звільнення відповідно до частини 6 статті 235 КЗпП України.
Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови
15. 21.10.2017 поштовим відправленням відповідач подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 у справі №904/7900/17, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове рішення про відмову в позові, обґрунтовуючи неповнотою дослідження судом першої інстанції обставин справи та порушенням трудового законодавства при розгляді позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ "Криворізька теплоцентраль" про стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки в день її звільнення з посади.
15.1. Скаржник аргументував, що місцевим судом при розгляді спору по суті не було враховано правову позицію Верховного Суду України у постанові від 18.01.2017 у справі №6-2912цс16 про застосування приписів статей 117, 235 КЗпП України щодо відповідальності роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку при звільненні працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштування. Скаржник доводив, що судом першої інстанції безпідставно стягнено з відповідача-роботодавця середній заробіток за час затримки у видачі трудової книжки на підставі частини 6 статті 235 КЗпП України за умов наявності чинного рішення суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц про розірвання безстрокового трудового договору, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "Криворізька теплоцентраль", та стягнення з роботодавця на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні на підставі статті 117 КЗпП України за той самий період, так як подвійне стягнення середнього заробітку при одному звільненні не є співрозмірним з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату за виконувану ним роботу.
15.2. Скаржник доводив, що 21.02.2017 (день подання ОСОБА_4 заяви про звільнення) не існувало рішення суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц, яким встановлено факт розірвання з 21.02.2017 трудового договору, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "Криворізька теплоцентраль", а тому твердження позивача про затримку відповідача у видачі їй трудової книжки не ґрунтуються на правовій підставі.
16. 11.12.2017 постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Криворізька теплоцентраль" задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 у справі №904/7900/17 скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Криворізька теплоцентраль" 1 760 грн. судового збору.
16.1. Апеляційним судом встановлено, що з рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.05.2017 у справі №212/1351/17-ц, яке набрало законної сили 06.06.2017, вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ "Криворізька теплоцентраль" задоволено частково, визнано розірваним з 21.02.2017 трудовий договір, укладений з відповідачем на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України, стягнено з відповідача на користь позивача вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку на суму 37 915, 80 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на суму 38 547, 73 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1 280 грн.
Отже, на підставі рішення суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц до роботодавця ПАТ "Криворізька теплоцентраль" в порядку статті 117 КЗпП України застосовано відповідальність за затримку розрахунку при звільненні працівника ОСОБА_4 у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на 61 робочий день станом на дату прийняття рішення 25.05.2015 (т. 1, а.с. 18).
16.2. Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом позовних вимог у даній справі №904/7900/17 є стягнення з відповідача - ПАТ "Криворізька теплоцентраль", як роботодавця, середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки ОСОБА_4 у день її звільнення 21.02.2017 на 75 днів.
Апеляційний суд зазначив, що в діях відповідача-роботодавця наявна вина у затримці видачі до 15.06.2017 трудової книжки позивачу як звільненому працівнику, однак, не погодився з висновками суду першої інстанції про можливість одночасного застосування до відповідача відповідальності як за статтею 117 КЗпП України (за затримку розрахунку при звільненні), так і за статтею 235 КЗпП України (за затримку у видачі трудової книжки), оскільки таке матиме наслідком подвійну відповідальність відповідача-роботодавця за порушення трудових прав позивача-працівника, що не відповідає принципу справедливості та не сприятиме досягненню балансу інтересів учасників даної справи.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржника (позивач у справі)
17. Скаржник аргументував, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин приписи статей 117, 235 КЗпП України та прийнято помилкове рішення про відмову у застосуванні до відповідача, як роботодавця, відповідальності за затримку на 75 днів у видачі трудової книжки у день звільнення позивача, що є порушенням його трудових прав як працівника в силу частини 1 статті 47 КЗпП України.
18. Скаржник доводив, що у разі невиконання роботодавцем визначеного частиною 1 статті 47 КЗпП України обов'язку з видачі працівнику трудової книжки у день звільнення законодавцем у частині 6 статті 235 КЗпП України визначено право працівника на одержання середнього заробітку за весь час затримки у видачі трудової книжки, яке не може бути обмежене у випадку застосування до роботодавця відповідальності за затримку розрахунку при звільненні згідно статті 117 КЗпП України.
19. Скаржник зауважив, що судом апеляційної інстанції неповно досліджено фактичні обставини справи та не надано оцінки періоду прострочення відповідача у видачі працівнику трудової книжки з 21.02.2017 по 15.06.2017, за який позивачем заявлено до стягнення з відповідача середній заробіток за час затримки у видачі трудової книжки в межах даної справи №904/7900/17, що є ширшим від періоду в часі, за який відповідно до рішення суду від 25.05.2017 у справі №212/1351/17-ц з відповідача на користь позивача стягнено середній заробіток за час затримки в розрахунку при звільненні. Отже, є помилковими висновки апеляційного суду про застосування судом першої інстанції до відповідача-роботодавця подвійної відповідальності за одне і теж порушення трудових прав позивача-працівника. 
Доводи інших учасників справи
20. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу позивача погодився з висновками апеляційного суду про відмову в позові та відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів статті 235 КЗпП України за умов стягнення з роботодавця на користь працівника за рішенням суду у цивільній справі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України.
НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 
21. Кодекс законів про працю України
Частина 1 статті 47 - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Частина 1 статті 48 - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Частина 1 статті 116 - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частина 1 статті 117 - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Частина 6 статті 235 - у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
22. Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991
Частина 1 статті 2 - господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
Частина 2 статті 4-1 - господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Пункт 7 частини 1 статті 12 - господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.
Частина 9 статті 16 - справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
23. Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991
Пункт 8 частини 1 статті 20 - господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Частина 9 статті 30 - справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.
24. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011
Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
25. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України в редакції з 15.12.2017, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про порушення судом апеляційної інстанції положень статей 47, 48, 235 КЗпП України.
А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги та висновків суду апеляційної інстанції 
26. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".
27. Статтею 4-1 ГПК України, в редакції до 15.12.2017, передбачено дві форми судового процесу - позовне провадження, яке передбачає розгляд справ судом на засадах змагальності, та провадження у справі про банкрутство, що здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.
Положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство до компетенції суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.
Статтею 12 ГПК України в редакції до 15.12.2017 та статтею 20 ГПК України в редакції з 15.12.2017 розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, віднесено до підвідомчості господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 16 ГПК України в редакції до 15.12.2017 справи у майнових спорах до боржника віднесено до виключної компетенції господарського суду у провадженні якого перебуває справа про банкрутство; приписами частини 9 статті 30 ГПК України в редакції з 15.12.2017 передбачено виключну підсудність справ у спорах з майновими вимогами до боржника господарському суду за місцезнаходженням боржника.
Отже, ГПК України в редакції, чинній на момент звернення позивача з позовом до відповідача-боржника у серпні 2017 року, розгляд спорів з майновими вимогами до суб'єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем було віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, оскільки результат розгляду вимог майнового характеру до відповідача-боржника може мати наслідком зменшення його активів, збільшення кредиторської заборгованості та зачіпати права та інтереси кредиторів боржника, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру.
28. Судами встановлено, що спір у справі №904/7900/17 виник між ОСОБА_4, як позивачем, та ПАТ "Криворізька теплоцентраль", як відповідачем, щодо стягнення 47 394, 75 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки позивачу у день її звільнення 21.02.2017 у зв'язку з розірванням безстрокового трудового договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України в судовому порядку відповідно до рішення суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц.
29. Матеріалами справи підтверджується, що відносно відповідача - ПАТ "Криворізька теплоцентраль" Господарським судом Дніпропетровської області здійснюється провадження у справі про банкрутство №904/128/17 на стадії розпорядження майном, що визначає спеціальний порядок розгляду спорів, стороною яких є відповідач-боржник, та зумовлює їх концентрацію в межах справи про банкрутство, так як результат розгляду таких спорів може впливати на права та обов'язки боржника та його кредиторів, в тому числі кредиторів по заробітній платі.
30. Звертаючись у серпні 2017 року до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ "Криворізька теплоцентраль" про стягнення 47 394, 75 грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, ОСОБА_4 у позовній заяві зазначила про те, що відповідач перебуває в процедурі банкрутства у справі №904/128/17, яке порушено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 (т. 1, а.с. 3-21). 
Отже, позивачем у позовній заяві від 11.08.2017 спір про стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі їй трудової книжки відповідачем-роботодавцем, що перебуває в процедурі банкрутства, визначено як такий, що є спором з майновими вимогами до боржника, що стосується формування пасиву боржника за рахунок вимог ОСОБА_4, які можуть бути визнані господарським судом як кредиторські вимоги по заробітній платі.
31. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду позовної заяви від 11.08.2017 було сформовано справу за №904/7900/17, тобто визначено її розгляд в окремому позовному провадженні поза межами справи №904/128/17 про банкрутство ПАТ "Криворізька теплоцентраль", яке визначено відповідачем у спорі щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
32. З матеріалів справи вбачається порушення місцевим господарським судом провадження у справі №904/7900/17 ухвалою від 15.08.2017 та її розгляд судом по суті з прийняттям рішення від 12.10.2017 про задоволення позовних вимог (т. 1, а.с. 1, 94-97). За результатами апеляційного перегляду зазначене судове рішення скасовано з прийняттям постанови від 11.12.2017 про відмову у задоволенні позову з огляду на відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 6 статті 235 КЗпП України. 
33. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не погоджується з висновками місцевого суду про прийняття даного спору до провадження Господарським судом Дніпропетровської області у звичайному позовному провадженні з огляду на таке. 
33.1. Суди першої та апеляційної інстанцій не прийняли до уваги, що звертаючись з позовом до відповідача, позивач обрав спосіб захисту своїх майнових прав та інтересів саме шляхом звернення у справу про банкрутство відповідача №904/128/17, про що він зазначив у вступній частині позовної заяви від 11.08.2017, поданій до Господарського суду Дніпропетровської області 14.08.2017, та аргументуючи тим, відповідач перебуває на стадії розпорядження майном в процедурі банкрутства, порушеній ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 у справі №904/128/17. Отже, стягнення з ПАТ "Криворізька теплоцентраль" середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки ОСОБА_4 в день її звільнення із займаної посади у ПАТ "Криворізька теплоцентраль" є за своєю правовою природою вимогою до боржника, яка стосується формування конкурсної маси боржника-відповідача за рахунок грошових вимог кредиторів, в тому числі кредиторів по заробітній платі, та можливостей їх погашення за рахунок активів боржника у справі про банкрутство №904/128/17. Зазначене є порушенням принципу диспозитивності в господарському процесі відповідно до статті 14 ГПК України (в редакції з 15.12.2017) та частини 2 статті 4-3 ГПК України (в редакції до 15.12.2017).
33.2. Суди при прийнятті оскаржуваних рішень не співставили періодів, впродовж яких тривало порушення трудових прав ОСОБА_4 відповідачем у вигляді невиплати їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (за 61 робочий день станом на 25.05.2017) та щодо затримки у видачі їй трудової книжки (на 75 днів з 22.02.2017 по 15.06.2017) та дійшли передчасних висновків по суті спору відповідно до рішення місцевого суду від 12.10.2017 та постанови апеляційного суду від 11.12.2017 у справі №904/7900/17, оскільки за період з 26.05.2017 по 15.06.2017 середньомісячний заробіток ОСОБА_4 не було виплачено.
33.3. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ПАТ "Криворізька теплоцентраль" середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки у день звільнення, місцевий суд виходив із встановлених обставин невидачі відповідачем-роботодавцем трудової книжки у день звільнення позивача 21.02.2017 та її фактичного надіслання відповідачем поштовим сервісом "Нова пошта" на адресу позивача 15.06.2017, що свідчить про порушення відповідачем вимог частини 1 статті 47 КЗпП України та є підставою для застосування до нього відповідальності згідно з частиною 6 статті 235 КЗпП України.
33.4. Апеляційний суд за наслідком апеляційного перегляду справи дійшов висновку про відмову в позові з огляду на преюдиційний факт застосування до ПАТ "Криворізька теплоцентраль" відповідальності за порушення трудових прав ОСОБА_4 відповідно до статті 117 КЗпП України у вигляді стягнення з роботодавця на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення за 61 робочий день станом на 25.05.2017 на підставі рішення суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц та враховуючи висновки Верховного Суду України у постанові від 18.01.2017 у справі №6-2912цс16 про неможливість стягнення з роботодавця подвійного середнього заробітку працівника у разі несвоєчасної виплати йому заробітної плати та одночасної затримки у видачі трудової книжки, так як подвійне стягнення не буде співмірним з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату за таку ж роботу.
33.5. Разом з тим, суди не звернули увагу на те, що період затримки відповідача у видачі трудової книжки позивача (з 22.02.2017 по 15.06.2017), стягнення середнього заробітку позивача за який є предметом спору у справі №904/7900/17, перевищує період непроведення відповідачем розрахунку з позивачем при звільненні (за 61 робочий день станом на 25.05.2017), середній заробіток за який було стягнено з відповідача на користь позивача на підставі рішення суду від 25.05.2017 у цивільній справі №212/1351/17-ц.
А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
34. З огляду на таке, Суд вважає обґрунтованими доводи скаржника згідно з пунктами 17, 19 мотивувальної частини даної постанови про неврахування апеляційним судом обставин більш тривалого у часі порушення відповідачем трудових прав позивача у зв'язку з невидачею їй трудової книжки у день звільнення, ніж порушення її права на проведення остаточного розрахунку при звільненні, та помилковість його висновків про незастосування до спірних правовідносин приписів статті 235 КЗпП України з огляду на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачем на підставі статті 117 КЗпП України за рішення суду у цивільній справі.
35. Доводи скаржника згідно з пунктом 18 мотивувальної частини постанови Суд вважає необґрунтованими, оскільки при вирішенні майнового спору, що виник між роботодавцем та звільненим працівником щодо виплати середнього заробітку, судам необхідно розмежовувати підстави для його стягнення за статтею 117 КЗпП України (при затримці остаточного розрахунку при звільненні) та за статтею 235 КЗпП України (у разі затримки у видачі трудової книжки працівника) та не допускати подвійного стягнення з роботодавця середнього заробітку на користь звільненого працівника, оскільки протилежне не буде співмірним з правами працюючого працівника, який отримує лише одну заробітну плату за виконану роботу.
Про таке застосування статей 117, 235 КЗпП України зроблено правовий висновок Верховним Судом України у Постанові від 18.01.2017 у справі №6-2912цс16, від якого колегія суддів Верховного Суду при розгляді даної справи №904/7900/17 не вважає необхідним відступати.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
36. Пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України касаційному суду надано право за результатами розгляду касаційної скарги скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю/для продовження розгляду.
З огляду на таке, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги позивача, скасування постанови апеляційного суду від 11.12.2017 та рішення суду першої інстанції від 12.10.2017 у справі №904/7900/17 та передання справи №904/7900/17 для розгляду даних позовних вимог в межах провадження у справі №904/128/17 про банкрутство ПАТ "Криворізька теплоцентраль".
37. При подальшому розгляді справи в межах провадження у справі про банкрутство судам належить врахувати викладене, в повному обсязі дослідити обставини справи на предмет обґрунтованості майнових вимог ОСОБА_4, як кредитора по заробітній платі, до боржника - ПАТ "Криворізька теплоцентраль" з урахуванням положень трудового законодавства (статей 117, 235 КЗпП України) та законодавства про банкрутство (статей 23, 25, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").
В. Судові витрати
38. У зв'язку з частковим задоволенням касаційної скарги позивача та скасуванням прийнятих у справі №904/7900/17 судових рішень та переданням справи для розгляду по суті в межах справи №904/128/17 про банкрутство, питання про розподіл судових витрат касаційним судом не вирішується, оскільки розгляду справи по суті позовних вимог не відбулося.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.
2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 у справі №904/7900/17 скасувати.
Справу №904/7900/17 передати до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду даних позовних вимог в межах провадження у справі №904/128/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль".
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Л.Й. Катеринчук

Судді                                                                                                   В.Г. Пєсков
                                                                                                             
                                                                                                            В.Я. Погребняк