ПОСТАНОВА
Іменем України

03 жовтня 2018 року 

м. Київ
справа №461/2687/15-а
адміністративне провадження №К/9901/38936/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Кравчука В.М., 
суддів: Анцупової Т.О., Стародуба О.П., 
розглянув в попередньому судовому засіданні справу №461/2687/15-а за касаційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2017 року (суддя Лялюк Є.Д.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року (колегія суддів у складі  Гуляк В.В., Судова-Хомюк Н.М., Коваль Р.Й.) у справі №461/2687/15-а за позовом ОСОБА_5 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління», про скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

І. РУХ СПРАВИ

1. У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому, з врахуванням уточнень позову, просив: 1) скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР від 26.02.2015 № 33 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП України, щодо позивача; 2) закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП України, щодо позивача.
2. Постановою Галицького районного суду міста Львова від 25.09.2015 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 26.11.2015) апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Постанову Галицького районного суду м. Львова від 25 вересня 2015 року у справі № 461/2687/15-а скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Скасовано постанову Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 26 лютого 2015 року № 33 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КпАП України щодо ОСОБА_5. Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.152 КУпАП України щодо ОСОБА_5
3. Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2016 касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задоволено частково, постанову Галицького районного суду м. Львова від 25.09.2015 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 у цій справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
4. За результатами нового розгляду справи постановою Галицького районного суду міста Львова від 13.02.2017 адміністративний позов ОСОБА_5 задоволено. Скасовано постанову №33 від 26.02.2015 Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради по справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.152 КУпАП. Закрито справу про адміністративне порушення відносно ОСОБА_5
5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задоволено частково. Постанову Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року скасовано частково, а саме, в частині щодо закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, і в цій частині прийнято нову постанову. Відмовлено в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. У решта частині постанову Галицького районного суду міста Львова від 13 лютого 2017 року залишено без змін.
6. 06.11.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Відповідача на постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі №461/2687/15-а. У поданій касаційній скарзі Відповідач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 13 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі №461/2687/15-а та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.06.2017 відкрито провадження у справі. Станом на 03.10.2018 відзив від Позивача не надходив.
8. Сторонами не було заявлено клопотань.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.12.2014 КП «Адміністративно-технічне управління» складено   протокол № 1-0035 про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що ОСОБА_5, який працює на посаді директора ТзОВ «Фієста-Фантастика», здійснив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.152 КУпАП, а саме самочинно встановив літній майданчик на пл. Підкови, 1 у м. Львові (термін дії дозволу до 01.11.2014), що є порушенням п.1.24 розділу 20 Правил благоустрою м. Львова. Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_5 для спільного обстеження не прибув. Протокол підписано двома свідками - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 26).
10.          Згідно Акта про неявку для участі у спільному обстеженні від 30.12.2014, складеного інженером відділу нагляду за станом благоустрою КП «Адміністративно-технічне управління» Матківською О.М., представниками Галицької районної адміністрації Тимок Л.В. та ОСОБА_8, директор ТОВ «Фієста-Фантастика» ОСОБА_5 для спільного обстеження в зв'язку із виявленими порушеннями п.1.24 розділу 20 Правил благоустрою м. Львова, за адресою: м. Львів, пл. Підкови, 1 на запрошення № 1.14-870 від 23.12.2014 не з'явився (а.с. 27). 26.02.2015 Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації ЛМР винесено постанову № 33 про накладення на ОСОБА_5, що працює на посаді директора ТОВ «Фієста-Фантастика», штрафу у розмірі 1700 грн. по статті 152 КУпАП за порушення правил благоустрою території населених пунктів, а саме п.20.1.24 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 № 376, самочинно встановлено літній майданчик на пл. Підкови, 1 (а.с. 5, 21).

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

11.          В обґрунтування позовних вимог Позивач покликається на те, що 26 лютого 2015 року Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було винесено постанову №33 про накладення на нього штрафу у розмірі 1700,00 грн. за порушення правил благоустрою території населених пунктів, а саме п.20.1.24 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21 квітня 2011 року №376, - самочинно встановлено літній майданчик на пл. Підкови, 1. 
Зазначає, що повістка про його виклик на засідання комісії та копія постанови були скеровані на адресу його сусіда, який проживає у квартирі №12 на вул. Кубійовича у м. Львові. 
Винесенню згаданої постанови мало б передувати складення адміністративного протоколу щодо особи порушника, тому вважає, що відповідачем не було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Покликається на те, що представники Комунального підприємства жодного разу не були у товаристві, не повідомляли про складення протоколу, не з'ясовували відповідальних осіб за проведення певних робіт, у тому числі й щодо встановлення та демонтажу літнього майданчика. 
Відповідно до внутрішніх наказів товариства, відповідальною особою по встановленню та демонтажу літнього майданчика є ОСОБА_12 
Крім цього, зазначає, що пункт 20.1.24 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21 квітня 2011 року №376, не передбачає відповідальності за несвоєчасний демонтаж чи не в повному обсязі здійснений демонтаж літнього майданчика. Літній майданчик за адресою: пл. Підкови, 1 у м. Львові демонтовано.
12.          Відповідач проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що при винесенні оскаржуваної постанови Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради була дотримана передбачена чинним законодавством процедура. 
13. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала пояснення про те, що позивач та його представник були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду протоколу про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР від 26.02.2015 № 33, з таких підстав.
15. Згідно Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011 (далі - Правила), а саме п.20.1.24 передбачено заборону громадян та юридичних осіб здійснювати самочинне встановлення літніх майданчиків, відгороджень, постійних і тимчасових огорож, риштувань, дорожніх знаків, кіосків, яток стаціонарних, спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та несвоєчасна їх перереєстрація, самовільне паркування автомобілів у межах зони паркування.
16. Судом першої інстанції було вірно враховано, що наглядовим (контролюючим) органом не було дотримано п.п.19.2.2 Правил, відповідно до яких якщо під час перевірки виявлено порушення вимог цих Правил, посадова особа наглядового (контролюючого) органу у межах наданих повноважень, з урахуванням п.19.3 цих Правил зобов'язана скласти: документи реагування на усунення порушення (припис, вимога тощо), які є обов'язковими для виконання у визначений термін особами, відповідальними за утримання об'єктів благоустрою; протокол про адміністративне правопорушення.
17.          Судами встановлено, що позивачу не направлявся ні припис, ні вимога про усунення порушень пп.20.1.24, п.20.1 розділу 20 ухвали № 376 від 21.04.2011, тобто про зобов'язання в добровільному порядку демонтувати самочинно встановлений літній майданчик. Отже, адміністративною комісією при Галицькій районній адміністрації ЛМР не було дотримано діючого порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, затвердженого ухвалою Львівської міської ради «Про Правила благоустрою м. Львова» №376 від 21.04.2011.
18. Крім цього, суди враховували, що при прийнятті оскарженої постанови, відповідачем було встановлено факт наявності адміністративного правопорушення та вину позивача у його вчиненні лише на підставі досліджених протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 30.12.2014 № 1-0035 та акту про неявку для участі у спільному обстеженні від 30.12.2014. Однак, відповідно до ст.256 КУпАП, та пп.19.2.3.2 п.19.2.3, пп.19.2.3.3 п.19.2.3 Порядку, присутність особи стосовно якої складається протокол про вчинення адміністративного правопорушення під час його складання є обов'язковою, за виключенням випадку відмови особи від підписання протоколу та дачі пояснень з приводу вчиненого адміністративного правопорушення.
19. Матеріалами справи підтверджується, що протокол про адміністративне правопорушення від 30.12.2014 та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 26.02.2015 складено у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_5
20. Для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_5 не був викликаний чи повідомлений належним чином, оскільки усі повістки та повідомлення направлялись на адресу: квартира АДРЕСА_1, а вірною є адреса позивача : АДРЕСА_2 (а.с. 4-6, 24-25). Таким чином, позивача було позбавлено гарантованих чинним законодавством України прав: давати пояснення, подавати докази, користуватися правовою допомогою.
21. Крім цього, суд апеляційної  інстанції врахував, що ні в оскарженій постанові адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР від 26.02.2015 №33, ні в інший матеріалах справи про адміністративне правопорушення не вказано часу вчинення порушення, тобто коли саме було самочинно встановлено літній майданчик на пл. Підкови,1.
22.          Щодо позовної вимоги про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, то до повноважень адміністративного суду не належить закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а отже в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанову суду першої інстанції від 13.02.2017 слід скасувати частково, а саме, в частині щодо закриття справи про адміністративне правопорушення та прийняти в цій частині нову постанову суду про відмову в задоволенні відповідної позовної вимоги. В решта частині оскаржену постанову суду слід залишити без змін.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23.          Відповідач  не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції та вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, адже контролюючим органом надано суду копію вимоги, скерованої позивачу, за фактом самовільного встановлення літнього майданчика на пл. Підкови, 1 та квитанції про її направлення позивачу. Проте в оскаржуваній постанові суди встановили, що ОСОБА_5 не направлявся ні припис, ні вимога про усунення порушень Правил. 
Постанова адміністративної комісії №33 від 26.02.2015 повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Позивачу направлялися усі документи, видані відповідними органами, а саме: вимога про зобов'язання демонтувати літній майданчик, запрошення для спільного обстеження, протокол про адміністративне правопорушення, повістка на засідання адміністративної комісії, постанова адміністративної комісії Галицької районної адміністрації, про що в матеріалах справи є наявні копії документів про їх скерування. При цьому суду не вказали підстав для висновку про неналежне повідомлення Позивача.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

24.          Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
25.          На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 28.07.2016 судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що наглядовим (контролюючим) органом не було дотримано п.п.19.2.2 Правил благоустрою м. Львова, відповідно до яких якщо під час перевірки виявлено порушення вимог цих Правил, посадова особа наглядового (контролюючого) органу у межах наданих повноважень, з урахуванням п.19.3 цих Правил зобов'язана скласти: документи реагування на усунення порушення (припис, вимога тощо), які є обов'язковими для виконання у визначений термін особами, відповідальними за утримання об'єктів благоустрою; протокол про адміністративне правопорушення.
26.          Усупереч тверджень відповідача про те, що він направляв позивачу вимогу про зобов'язання демонтувати літній майданчик, у справі ці докази відсутні і судами ці обставини не встановлені. 
27.          Отже, Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції, що адміністративною комісією при Галицькій районній адміністрації ЛМР не було дотримано діючого порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності, затвердженого ухвалою Львівської міської ради «Про Правила благоустрою м. Львова» №376 від 21.04.2011.
28.          Водночас, Суд погоджується з відповідачем, що направлення кореспонденції на помилкову адресу, само по собі, не свідчить про порушення прав позивача, оскільки він та його представник знали про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення і могли скористатися своїми правами. Проте, це не впливає на загальну оцінку оскаржуваного рішення як протиправного. 
29.          Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
30.          Враховуючи зазначене, Суд погоджується з правовими висновками судів попередніх інстанцій про необхідність скасування постанови №33 від 26 лютого 2015 року Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП.
31. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
32.          Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
33. Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
34.          Відповідно до ст. 341 КАС України Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
35. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права. 
36. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновком суду апеляційної інстанції у справі. 
37. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
38. З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м.Львова від 13 лютого 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі №461/2687/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                                        Т.О. Анцупова

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб