Постанова
Іменем України
19 вересня 2018 року
м. Київ
 
справа № 691/1020/16-ц
 
провадження № 61-18205св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
представник позивача - ОСОБА_5,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,
представник відповідача - Лисенко ВікторіяАнатоліївна,
третя особа - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 21 грудня 
2016 року у складі судді Черненка В. О. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року у складі колегії судді: Пономаренка В. В., 
Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») про стягнення страхового відшкодування.
 
Позовна заява мотивована тим, що 14 травня 2008 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 44 тис. доларів США строком до 13 травня 2014 року із сплатою 16 % річних.
 
01 червня 2011 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду, згідно умов якої подовжено термін повернення кредиту до 13 травня 
2022 року. 
 
Зазначав про те, що 13 травня 2013 року між ним та ПАТ «СК «Універсальна» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків (для мікробізнесу АТ «Райффайзен Банк Аваль»). Предметом вказаного договору є майнові інтереси, пов'язані з життям та здоров'ям страхувальника, для отримання страхової виплати страхувальником призначено вигодонабувача - 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» в частині заборгованості за кредитним договором від 14 травня 2008 року.
 
Посилався на те, що умовами договору страхування передбачено, що страховим випадком є встановлення інвалідності страхувальнику першої та другої груп внаслідок нещасного випадку.
 
У період з 13 лютого 2014 року по 21 лютого 2014 року він перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні комунального закладу «Городищенське районне територіальне медичне об'єднання» з діагнозом: хронічний бронхіт стадії інфекційного загострення, кровохаркання, неясного генезису. У період з 17 березня 2014 року по 07 квітня 2014 року він перебував в Черкаському обласному онкологогічному диспансері, де йому було проведено біопсію легень та внутрішньо-грудних лімфатичних вузлів.
 
05 травня 2014 року між ним та ПАТ «СК «Універсальна» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків (для мікробізнесу 
АТ «Райффайзен Банк Аваль») на тих самих умовах, що і попередній.
 
Вказував на те, що 24 вересня 2014 року медико-соціальною експертною комісією Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи йому встановлено другу групу інвалідності.
З урахуванням вищевикладеного, він звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою щодо здійснення страхової виплати та надав весь пакет необхідних для здійснення страхової виплати документів. Однак, страховик відмовив у здійсненні страхової виплати. Вважав таку відмову відповідача неправомірною.
 
За таких обставин, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на його користь 302 196 грн 40 коп. страхової виплати, 16 691 грн 18 коп. - 
3 % річних від простроченої суми страхової виплати, 165 488 грн 79 коп. -інфляційних втрат.
 
Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області 
від 21 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.
 
Заочне рішення районного суду мотивовано тим, що захворювання ОСОБА_4 згідно медичних документів, доданих до справи, мають хронічний (тривалий) період існування та не носять раптового випадкового, короткочасного, непередбачуваного характеру. Отже, встановлення другої групи інвалідності позивачу не може вважатись такою, що виникла внаслідок нещасного випадку.
 
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що встановлення 
ОСОБА_4 другої групи інвалідності внаслідок загального захворювання не є страховим випадком, а тому і вимога позивача про стягнення з ПАТ «СК «Універсальна»страхової виплати, передбаченої умовами договору страхування, задоволенню не підлягає.
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. 
ОСОБА_4 посилався на те, що встановлення йому другої групи інвалідності є страховим випадком внаслідок іншої раптової, випадкової, короткочасної, непередбачуваної та незалежної від волі застрахованої особи події, наслідком якої є розлад здоров'я застрахованої особи, тому він має право на виплату страхового відшкодування.
 
Відзив на касаційну скаргу сторонами не подано.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судами встановлено, що 14 травня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ОСОБА_4 (позичальник) було укладено договір про надання кредиту в сумі 44 тис. доларів США, строком до 13 травня 2014 року зі сплатою 16 % річних. Кредитні кошти були призначені для реконструкції житлового будинку під магазин.
 
10 червня 2011 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угода до кредитного договору від 14 травня 2008 року, згідно якої сторонами було продовжено термін повернення кредиту до 
13 травня 2022 року.
 
13 травня 2013 року між ОСОБА_4 (страхувальник) та ПАТ «СК «Універсальна» (страховик) було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків (для мікробізнесу АТ «Райффайзен Банк Аваль») зі строком дії з 15 травня 2013 року по 14 травня 2014 року.
 
05 травня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «СК «Універсальна» було укладено ще один договір добровільного страхування від нещасних випадків (для мікробізнесу АТ «Райффайзен Банк Аваль») зі строком дії з 15 травня 2014 року по 14 травня 2015 року.
 
Вказані договори містять однакові умови.
 
Згідно підпункту 2.2.1. пункту 2.2. договору добровільного страхування від нещасних випадків страховими випадками є: встановлення інвалідності страхувальнику (застрахованій особі) першої та другої груп внаслідок нещасного випадку та смерть страхувальника (застрахованої особи) внаслідок нещасного випадку. 
 
Відповідно до пункту 2.1. договору нещасним випадком вважається раптова, випадкова, короткочасна, непередбачувана та незалежна від волі застрахованої особи (страхувальника, вигодонабувача) подія, що фактично відбулась і, внаслідок якої, настав розлад здоров'я і/або смерть застрахованої особи, а саме: травматичні пошкодження організму (травми, в тому числі від вогнепальної зброї), поранення, контузія, анафілактичний шок, випадкове потрапляння в дихальні шляхи чужорідного тіла/рідини, утоплення, ураження блискавкою або електричним струмом, опіки, обмороження, перегрівання, переохолодження, укуси тварин, отруйних комах, змій тощо, випадкове отруєння газами, побутовими або промисловими хімічними речовинами, ліками, отруйними рослинами, недоброякісними продуктами харчування (за винятком інфекційних хвороб), такі захворювання, як сказ, правець, ботулізм, малярія, а також енцефаліт, що передається укусами кліщів; інші раптові, випадкові, короткочасні, непередбачувані та незалежні від волі застрахованої особи (страхувальника, вигодонабувача) події, наслідком яких є розлад здоров'я або смерть застрахованої особи.
 
24 вересня 2014 року згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ № 858125 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24 вересня 2014 року безтерміново встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання.
 
27 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою на отримання страхової виплати у зв'язку з встановленням йому другої групи інвалідності.
 
Згідно листа ПАТ «СК «Універсальна» від 04 листопада 2014 року, страхова компанія відмовила ОСОБА_4 у страховій виплаті, оскільки загальне захворювання, з приводу якого настала інвалідність, не входить до переліку страхових ризиків, на випадок яких здійснено страхування (пункт 2.2. договору добровільного страхування від нещасних випадків), тому немає правових підстав для визнання вказаного випадку страховим.
 
Відповідно до витягу із медичної картки від 27 червня 2014 року № 2632 
ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 13 лютого 
2014 року по 21 лютого 2014 року у терапевтичному відділенні з приводу хронічного бронхіту, кровохаркання неясного ґенезу; з 17 березня 2014 року по 07 квітня 2014 року перебував на лікуванні у Черкаському обласному онкодиспансері на дообстеженні, де було проведено біопсію легень та внутрішньо-грудних лімфатичних вузлів.
 
03 червня 2014 року обласним пульмонологом виставлений заключний діагноз: «Бульозна емфізема легень. Хронічний дифузний бронхіт в стадії ремісії. ЛН ІІ ст. по рестриктивному типу. Хронічне легеневе серце». На момент виписки працездатність хворого стійко втрачена, у зв'язку з вказаним захворюванням.
 
Наявність даних захворювань та перебування на лікуванні також підтверджуються копіями: витягу з медичної картки № 718; виписки з медичної карти амбулаторного хворого; довиписки до медичної карти амбулаторного хворого, виданих комунального закладу «Городищенське районне територіальне медичне об'єднання»; виписки з історії хвороби № 2613 комунального закладу «Черкаський обласний онкологічний диспансер» онкохірургічне відділення № 3.
 
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
 
Згідно із статтею 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
 
Відповідно до статті 3 Закону України «Про страхування» та статті 985 ЦК України страхувальники мають право при укладанні договорів особистого страхування призначати за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) для отримання страхових виплат.
 
Основними умовами виникнення страхової події, забезпеченої договором страхування, укладеним між сторонами, є випадковість, короткочасність, непередбачуваність та незалежність від застрахованої особи такої події, що призвело до розладу здоров'я або смерті застрахованої особи.
 
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходили із того, що захворювання позивача мають хронічний (тривалий) період існування та не носять раптового випадкового, короткочасного, непередбачуваного характеру. Отже, встановлення позивачу другої групи інвалідності внаслідок загального захворювання не є страховим випадком, а тому і вимога позивача про стягнення з відповідача страхової виплати, передбаченої умовами договору страхування не підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги про стягнення з ПАТ «СК «Універсальна»3 % річних та інфляційних втрат є похідними від позовної вимоги про стягнення страхового відшкодування, вони також не підлягають задоволенню.
 
Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.
 
Обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 21 грудня 
2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 09 лютого 
2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            С. Ф. Хопта
 
О. В. Білоконь
 
Є. В. Синельников