Постанова
Іменем  України
 
24 вересня 2018 року
м. Київ
 
справа № 607/3806/16-ц
 
провадження № 61-25622 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
представник позивача - ОСОБА_5, 
відповідач - ОСОБА_6, 
третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року у складі судді Грицака Р. М. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області         від 02 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Костіва О. З., Сташківа Б. І., Хоми М. В., 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У квітні 2016 року ОСОБА_4. звернувся до суду з позовом до               ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про скасування усиновлення. 
Позовна заява мотивована тим, що з 03 вересня 2009 року він перебував з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі. 
17 квітня 2012 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області він усиновив дочку ОСОБА_6 - ОСОБА_7,            ІНФОРМАЦІЯ_1. Цим судовим рішенням було внесено зміни у актовий запис про народження дитини, а саме: у графі «прізвище» записано - «ОСОБА_6», у графі «по-батькові» записано «ОСОБА_4», у графі «батько» записано «ОСОБА_6» та видано свідоцтво про народження від 14 червня 2012 року.
Проте його стосунки з відповідачкою погіршилися, у результаті чого їх шлюб було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2016 року. Крім того, у нього склались неприязні стосунки з усиновленою ним дитиною, оскільки відповідачка разом з дитиною - ОСОБА_8 - не спілкуються з ним, він не бере участь у вихованні дитини, тому вважав, що існування родинних стосунків є неможливим.   
З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просив суд скасувати усиновлення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження                  ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, поновивши відомості про батька дитини, записані до усиновлення ним дитини. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області                  від 04 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано усиновлення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,             ОСОБА_4, здійснене на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2012 року. Вилучено з актового запису від 21 серпня 2003 року про народження ОСОБА_8, відомості про батька - ОСОБА_4, поновлено відомості про батька, що були записані до усиновлення. Після скасування усиновлення прізвище ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено без змін, а у графі «по-батькові» змінено запис з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4». 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з висновком органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 02 червня 2016 року конфліктна ситуація між відповідачкою та позивачем вплинула на внутрішній стан дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина не сприймає ОСОБА_4, як батька та не заперечує проти скасування її усиновлення ним. Отже, слід скасувати усиновлення з залишенням прізвища дитини ОСОБА_4. 
Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 02 лютого 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до поданої заяви матері дитини - ОСОБА_6 - вона просить залишити після скасування усиновлення її дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, прізвище - ОСОБА_8, оскільки дитина згідно з положеннями закону має право на збереження прізвища, яке вона одержала у зв'язку з усиновленням, тому судом першої інстанції вірно збережено прізвище дитини. 
Рішення суду першої інстанції у частині скасування усиновлення не оскаржувалося, тому в апеляційному порядку не переглядалося.  
У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить оскаржувані судові рішення у частині залишення прізвища дитини після скасування усиновлення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В іншій частині судові рішення не оскаржуються. 
Касаційна скарга мотивована тим, що положеннями законодавства не передбачено залишення дитині лише прізвища, яке вона отримала у результаті усиновлення, це можливо лише разом із залишенням імені і по-батькові, які дитина отримала у результаті усиновлення. 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до частини п'ятої статті 239 СК України у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім'я, по батькові, які вона мала до усиновлення.
У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня                 2007 року № 3 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що з огляду на те, що частиною п'ятою статті 237, частиною п'ятою статті 239 СК України передбачено можливість альтернативного вирішення дитиною питання щодо збереження прізвища, імені та по-батькові, які вона одержала у зв'язку з усиновленням, у разі визнання його недійсним або скасування, необхідно з'ясувати її бажання і відобразити його в судовому рішенні.
Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами дійшли вірного висновку про те, що оскільки дитина згідно з положеннями закону має право на збереження прізвища, яке вона одержала у зв'язку з усиновленням, а відповідно до поданої заяви матері дитини - ОСОБА_6 - вона просить залишити після скасування усиновлення її  дочки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, прізвище - ОСОБА_8, тому суди дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_4 у цій частині.  
Доводи касаційної скарги про те, що положеннями законодавства не передбачено залишення дитині лише прізвища, яке вона отримала у результаті усиновлення, це можливо лише разом із залишенням імені і по-батькові, які дитина отримала у результаті усиновлення, безпідставні, так як зі змісту частини п'ятої статті 239 СК України вбачається, що у дитини наявне право на збереження будь-чого разом, чи окремо, а саме: прізвища, імені та по-батькові.
Інших доводів касаційна скарга не містить. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області                  від 4 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області         від 2 лютого 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
Д. Д. Луспеник     
 
Ю. В. Черняк