ПОСТАНОВА
Іменем України

17 жовтня 2018 року 
Київ

справа №428/3172/17
провадження №К/9901/34839/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, за касаційною скаргою Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області у складі судді Журавель Т.С. від 19 квітня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М. від 15 червня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1.          У березні 2017 року ОСОБА_2 у адміністративному суді пред'явила позов до Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, у якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №3/05-04/01-10-127 від 17 березня 2017 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про накладення адміністративного стягнення №3/05-04/01-10-127 від 17 березня 2017 року.

3. Судові рішення мотивовані тим, що оскаржувана постанова складена поза межами строку, визначеного статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки правопорушення не є триваючим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

4. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Сєвєродонецька міська виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що розглянувши протокол про адміністративне правопорушення №3 від 14 березня 2017 року та акт перевірки № 18 від 10 березня 2017 року, Сєвєродонецька міська виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийняла спірну у цій справі постанову про накладення адміністративного стягнення №3/05-04/01-10-127 від 17 березня 2017 року, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 165-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 153,00 грн.

Встановлено, що підставою для прийняття вказаної постанови слугувала та обставина, що ОСОБА_2 як завідувач сектору фінансового забезпечення - головний бухгалтер управління культури, національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації, допустила порушення порядку використання страхових коштів на виплату матеріального забезпечення на суму 185,16 грн. Зазначене порушення полягало в тому, що 08 квітня 2016 року вказана особа за рахунок страхових коштів виплатила застрахованій особі допомогу по тимчасовій втраті працездатності за листком непрацездатності після встановлення групи інвалідності, що є порушенням вимог частини другої статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Касаційна скарга Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності обґрунтована тим, що строк притягнення до адміністративної відповідальності не сплив з тих підстав, що адміністративне правопорушення носить триваючий характер.

7. ОСОБА_2 своїх доводів відносно касаційної скарги не висловила.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 

8. За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

9. Згідно з частиною першою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

10. Частиною першою статті 165-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів, тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

11. За змістом статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що виплата застрахованій особі допомоги по тимчасовій втраті працездатності за листком непрацездатності мала місце 08 квітня 2016 року, а вчинене правопорушення виявлено 10 березня 2017 року.

13. За таких обставин суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що  в даних правовідносинах сплив строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності, встановлений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки з дня вчинення правопорушення минуло більше як два місяці. 

14. Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. 

15. Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року № 22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. 

16. Отже, у зв'язку з тим, що згідно з вимогами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності носить одноразових характер, воно  не є триваючим правопорушенням.

17. Оскільки правопорушення було вчинено ОСОБА_2 08 квітня 2016 року, а виявлено 10 березня 2017 року, притягнення її до адміністративної відповідальності 17 березня 2017 року відбулось  поза межами строку, визначеного процесуальним законодавством.

18. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що постанова Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про накладення адміністративного стягнення №3/05-04/01-10-127 від 17 березня 2017 року є такою, що прийнята без з'ясувати всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а відтак підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. Колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення, а постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною  і  оскарженню не підлягає.
           
Суддя-доповідач  Н. В. Коваленко

Суддя                                                                                                                                  Я. О. Берназюк

Суддя                                                                                                                                  М. І. Гриців