ПОСТАНОВА
Іменем України

05 вересня 2018 року 

м. Київ
справа №1570/1113/2012
провадження №К/9901/34537/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., 
суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., 
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2017 (головуючий суддя Вовченко О.А.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Скрипченка В.О., суддів Осіпова Ю.В., Золотнікова О.С.) у справі №1570/1113/2012 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Відкритого акціонерного товариства «Одесаремелектротранспорт» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
I. ПРОЦЕДУРА
1. 21.03.2017 Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та із заявою про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до Відкритого акціонерного товариства «Одесаремелектротранспорт» про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у сумі 3509,92 грн.
2. В обґрунтування заяв зазначено, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2012 року у адміністративній справі №1570/1113/2012 за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси до Відкритого акціонерного товариства «Одесаремелектротранспорт» управлінню було видано виконавчий лист №1570/1113/2012 від 08.05.2012 про стягнення з ВАТ «Одесаремелектротранспорт» на користь Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси заборгованості по відшкодуванню заборгованості на покриття витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 3509,92 грн. Зазначений виконавчий лист разом із заявою «про повторне надання на виконання виконавчого листа» від 05.06.2012 №8147/11 був пред'явлений до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для примусового виконання рішення суду. 
3. Листом від 16.01.2017 №210/02-51 Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси звернулось до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції щодо надання інформації стосовно місцезнаходження виконавчого документу.
4. 20.02.2017 на адресу управління надійшов лист Приморського відділу державної виконавчої служби від 03.02.2017 №В-30/1024 (зареєстрований в управлінні від 20.02.2017 №148/01-51), в якому було зазначено, що після завершення виконавчого провадження, виконавчий документ було направлено на адресу стягувача простою кореспонденцією. Відповідач зазначає, що станом на 21.03.2017 зазначений виконавчий лист по справі №1570/1113/2012 на адресу Управління не надходив.
5. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017, відмовлено у задоволенні заяв Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа по справі №1570/1113/2012 до виконання.
6. У касаційній скарзі Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким зазначені заяви задовольнити.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Відмовляючи у задоволенні заяв про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що:
а) оскільки факт втрати виконавчого листа не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа;
б) строк пред'явлення виконавчого листа може бути поновлений лишу у разі його пропуску, а докази пропуску такого строку в матеріалах справи відсутні.
IІI. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
8. Заявник касаційної скарги наголошує на аргументах, зазначених ним у заявах про видачу дублікату виконавчого листа і про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа, та які викладені в п. 2 даного судового рішення.
9. Окремо заявник касаційної скарги наголошує на порушенні державним виконавцем порядку відправки виконавчих листів та зазначає, що в аналогічних ситуаціях у інших справах суди приймають рішення про задоволення заяв стягувачів.
10. Інші учасники справи заперечень проти касаційної скарги не подали.
IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2012 адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси задоволено та стягнуто з ВАТ «Одесаремелектротранспорт» заборгованість перед Управлінням пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (код ЄДРПОУ: 26302649) в сумі 3509,00 (три тисячі п'ятсот дев'ять) грн. на покриття витрат на виплату та доставку пенсій.
13. 16.05.2012 у вказаній справі Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
14. Суди попередніх інстанцій зазначили, що в матеріалах справи відступні докази того, що виконавчий лист разом із заявою «про повторне надання на виконання виконавчого листа» від 05.06.2012 №8147/11 був пред'явлений до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області для примусового виконання рішення суду, що він в подальшому направлявся стягувачу та докази в обґрунтування того, що на адресу заявника не надходив виконавчий лист.
15. Окрім того, в матеріалах справи немає жодного рішення державного виконавця, прийнятого на підставі виконавчого документа - виконавчого листа №1570/1113/2012.
16. Відповідно до ч. 1 ст. 260 КАС України (у редакції до 15.12.2017) замість втраченого оригіналу виконавчого листа адміністративний суд, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або поданням державного виконавця може видати його дублікат.
17. Зазначена стаття регулює порядок видачі дубліката виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення в адміністративній справі, у разі втрати його оригіналу незалежно від причин такої втрати. Стаття спрямована на забезпечення виконання судового рішення, незважаючи на можливу втрату виконавчого документа. При цьому, причини втрати для вирішення цього питання не мають значення - оригінал може бути загублено, викрадено, знищено чи втрачено з інших причин. Важливо перевірити, чи оригінал виконавчого листа дійсно втрачено, щоб він у цей момент не перебував у виконавчому провадженні.
18. Колегія суддів зазначає, що оскільки факт втрати виконавчого листа не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.
19. Ч. 1 та 2 ст. 261 КАС України (у редакції до 15.12.2017) визначено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.
20. Ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. 2. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
21. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.
22. Судами встановлено, що заявником не зазначено жодного доводу щодо поважності  причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.
23. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий строк може бути поновлений лишу у разі його пропуску, докази ж пропуску такого строку в матеріалах справи відсутні.
24. Твердження заявника касаційної скарги про порушення державним виконавцем порядку відправки виконавчих листів Суд до уваги не приймає, оскільки зазначена обставина жодним чином не доводить втрату стягувачем виконавчого листа. 
25. Посилання скаржника на той факт, що в аналогічних ситуаціях у інших судових справах суди приймають рішення про задоволення заяв стягувачів, є безпідставними, оскільки в даному випадку судами не встановлено самого факту втрати виконавчого листа.
26. Доказів, які б свідчили про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, скаржником не наведено.
27. За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення заяв позивача про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа.
28. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
29. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 260, 261 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017), ст. 345, 350 КАС України, Суд -   
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 у справі №1570/1113/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                    Н.В. Коваленко