ПОСТАНОВА
Іменем України

03 жовтня 2018 року 
Київ
справа №800/643/16
адміністративне провадження №А/9901/18/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шарапи В.М., 
суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про прегляд постанови Вищого адміністративного суду України від   8 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання незаконним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:  
Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (який набрав чинності 15 грудня 2017 року; далі - Закон              № 2147-VIII) внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його в новій редакції.
Пунктом 1 частини першої розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 3 жовтня     2017 року № 2147-VIII) встановлено, що заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.
ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до ВККСУ, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення ВККСУ від 11 жовтня 2016 року №109/пп-16, яким припинено розгляд його заяви про рекомендування для призначення на посаду судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 вказував на те, що внаслідок тривалого не розгляду відповідачем питання надання йому рекомендацій для призначення на посаду судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за процедурою, визначеною Законом України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), його фактично позбавлено можливості реалізації конституційного права доступу до професії судді; крім того, положення пунктів 2 і 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від           2 червня 2016 року №1401-VIIІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» і пунктів 19, 29, 30 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIIІ "Про судоустрій і статус суддів", на думку позивача, дають підстави для продовження процедур добору чи призначення суддів, які були встановлені Законом № 2453-VI, а не їх припинення, що протиправно здійснив відповідач шляхом прийняття оскаржуваного рішення.
Суд установив, що 8 березня 2012 року відповідно до статті 66 Закону                № 2453-VI рішенням ВККСУ №16пп-12 був оголошений добір кандидатів на посаду судді.
17 квітня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Комісії із заявою про участь в оголошеному доборі та подав документи, передбачені статтею 67 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Рішенням ВККСУ від 30 травня 2012 року №182/пп-12 ОСОБА_2 допущений до добору кандидатів на посаду судді та складення анонімного тестування (іспиту) на виявлення рівня загальних теоретичних знань у галузі права.
5 червня 2012 року ОСОБА_2 пройшов анонімне тестування (іспит), за результатами якого набрав 71 бал.
Рішенням Комісії від 4 липня 2012 року №196/пп-12 був допущений до складення кваліфікаційного іспиту.
11, 19 та 20 вересня 2012 року ОСОБА_2 складав кваліфікаційний іспит і за його результатами згідно з рішенням ВККСУ від 12 листопада 2012 року №1597/пп-12 набрав 71 бал і визнаний таким, що успішно склав кваліфікаційний іспит та зарахований до резерву на заміщення вакантних посад суддів.
Рішенням Комісії від 14 травня 2015 року №33/пп-15 серед кандидатів на посаду судді вперше, зарахованих до резерву на заміщення вакантних посад суддів, було оголошено конкурс на зайняття 145 вакантних посад суддів у місцевих судах загальної юрисдикції, у тому числі конкурс на заміщення 1 вакантної посади судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
29 травня 2015 року ОСОБА_2 подав до ВККСУ заяву про участь у конкурсі на заміщення вакантної посади судді зазначеного суду, за результатами розгляду якої його допущено до участі у конкурсі на зайняття вакантної посади судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та визначено попереднім переможцем (рішення кваліфікаційної палати ВККСУ від          16 червня 2015 року №25/пп-15).
Проте, рішенням Комісії від 10 листопада 2015 року №274/пп-15 ОСОБА_2 відмовлено у рекомендуванні його для призначення на посаду судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та виключено з резерву на заміщення вакантних посад суддів з 10 листопада 2015 року у зв'язку із невідповідністю вимогам частини третьої статті 127 Конституції України та частини першої статті 65 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо проживання в Україні не менш як десять років.
12 листопада 2015 року закінчився встановлений частиною шостою статті 72 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» строк дії результатів кваліфікаційного іспиту кандидата на посаду судді Руденка О.В. 
Вищий адміністративний суд України постановою від 8 лютого 2016 року рішення ВККСУ від 10 листопада 2015 року №274/пп-15 визнав незаконним та скасував.
У зв'язку із закінченням строку дії результатів кваліфікаційного іспиту кандидата на посаду судді рішенням Комісії від 8 квітня 2016 року №4/пп-16 його було виключено з резерву на заміщення вакантних посад суддів.
Рішенням ВККСУ від 9 червня 2016 року №7/пп-16 розгляд заяви ОСОБА_2 про рекомендування для призначення на посаду судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкладено для вирішення питання про необхідність його особистої присутності на засіданні Комісії, а згідно з рішенням від 11 жовтня 2016 року №109/пп-16 ВККСУ припинила розгляд його заяви в зв'язку з набранням 30 вересня 2016 року чинності Законом України від 2 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), яким, зокрема, було змінено порядок зайняття посади судді й позбавлено Комісію можливості рекомендувати кандидата на посаду судді, а Вищу раду юстиції - внести подання Президентові України про призначення кандидата на посаду судді за процедурою, яка була встановлена Законом № 2453-VI.
Вищий адміністративний суд України постановою від 8 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовив. 
Не погоджуючись із рішенням Вищого адміністративного суду України,   ОСОБА_2 з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року; далі - КАС України), звернувся із заявою про його перегляд, у якій просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 8 листопада 2017 року та прийняти нову, якою позов задовольнити. 
Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. 
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою та другою статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Згідно із частинами першою та другою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Конституції України).
Порядок призначення на посаду судді вперше (на час зарахування позивача до резерву та рейтингового списку на заміщення вакантних посад судді) був передбачений Законом № 2453-VI. 
2 червня 2016 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Закон № 1402-VIII, якими запроваджено судову реформу в Україні, зокрема, шляхом підвищення вимог та професійних стандартів для суддівського корпусу.
Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1401-VIII встановлено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім частини шостої статті 124 Конституції України в редакції цього Закону, яка набирає чинності через три роки з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.
Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №     1402-VIII цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом №     1401-VIII, крім пунктів 39 та 48 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. 
Закон № 1401-VIII опубліковано 29 червня 2016 року. Отже, 30 вересня          2016 року Закони №№ 1401-VIII, 1402-VIII набрали чинності. 
При цьому згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону      № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Таким чином, з 30 вересня 2016 року організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, порядок зайняття посади судді, вимоги до кандидатів на посаду судді, порядок проведення добору кандидатів на посаду судді (проходження особами, допущеними до добору, відбіркового іспиту, проведення ВККС щодо осіб спеціальної перевірки, проходження спеціальної підготовки та складення кваліфікаційного іспиту) визначені Законом № 1402-VIII. 
Статтею 70 Закону № 1402-VIII встановлено порядок добору та призначення на посаду судді. Так, добір та призначення на посаду судді здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає такі стадії:
1) рішення ВККС про оголошення добору кандидатів на посаду судді з урахуванням прогнозованої кількості вакантних посад суддів;
2) розміщення ВККС на своєму офіційному веб-сайті оголошення про проведення добору кандидатів на посаду судді.
В оголошенні має бути зазначено кінцевий термін подання документів до ВККС, що не може бути меншим ніж 30 днів із дати розміщення оголошення, а також прогнозована кількість вакантних посад суддів на наступний рік;
3) подання особами, які виявили намір стати суддею, до ВККС відповідної заяви та документів, визначених статтею 71 цього Закону; 
4) здійснення ВККС перевірки відповідності осіб, які звернулися із заявою для участі в доборі, установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді на основі поданих документів;
5) допуск ВККС осіб, які за результатами перевірки на час звернення відповідають установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді, до участі у доборі та складенні відбіркового іспиту;
6) складення особою, допущеною до участі у доборі, відбіркового іспиту;
7) встановлення ВККС результатів відбіркового іспиту та їх оприлюднення на офіційному веб-сайті ВККС;
8) проведення стосовно осіб, які успішно склали відбірковий іспит, спеціальної перевірки в порядку, визначеному законодавством про запобігання корупції, з урахуванням особливостей, визначених статтею 74 цього Закону; 
9) проходження кандидатами, які успішно склали відбірковий іспит та пройшли спеціальну перевірку, спеціальної підготовки; отримання свідоцтва про проходження спеціальної підготовки;
10) складення кандидатами, які пройшли спеціальну підготовку, кваліфікаційного іспиту та встановлення його результатів;
11) зарахування ВККС кандидатів на посаду судді за результатами кваліфікаційного іспиту до резерву на заміщення вакантних посад судді, визначення їх рейтингу, оприлюднення списку кандидатів на посаду судді, включених до резерву та рейтингового списку, на офіційному веб-сайті ВККС;
12) оголошення ВККС відповідно до кількості вакантних посад судді у місцевих судах конкурсу на заміщення таких посад;
13) проведення ВККС конкурсу на заміщення вакантної посади судді на основі рейтингу кандидатів, які взяли участь у такому конкурсі, та внесення рекомендації ВРП щодо призначення кандидата на посаду судді;
14) розгляд ВРП рекомендації ВККС та ухвалення рішення щодо кандидата на посаду судді;
15) видання указу Президента України про призначення на посаду судді - у разі внесення ВРП подання про призначення судді на посаду.
Пунктом 29 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що кандидати на посаду судді, які були зараховані до резерву на заміщення вакантних посад суддів та включені до рейтингового списку, у разі якщо закінчення трирічного строку припало на період одного року до набрання чинності цим Законом, а також кандидати, щодо яких на день набрання чинності цим Законом внесені рекомендації ВККС, але яких не призначено на посаду судді, мають право взяти участь у доборі на посаду судді у порядку, встановленому цим Законом, без складання відбіркового іспиту та проходження спеціальної підготовки. Такі кандидати повторно складають кваліфікаційний іспит та беруть участь у конкурсі на зайняття посади судді відповідно до результатів такого іспиту.
На підставі аналізу наведених норм права колегія суддів дійшла висновку, що ВККС з 30 вересня 2016 року (дати зміни, зокрема, порядку зайняття посади судді) втратила законодавчі повноваження рекомендувати кандидата, який був зарахований до резерву на заміщення вакантної посади судді та включений до рейтингового списку, на посаду судді за процедурою, встановленою Законом              №  2453-VI.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком Вищого адміністративного суду України про те, що правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення ВККС від 11 жовтня 2016 року щодо припинення розгляду заяви позивача про рекомендування його на посаду судді Центрально-Міського районного суду           м. Кривого Рогу Дніпропетровської області немає. 
Ураховуючи наведене вище, постанова Вищого адміністративного суду України від 8 листопада 2017 року про відмову у позові ОСОБА_2 ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, тому у задоволенні заяви позивача про перегляд зазначеного судового рішення слід відмовити.
Керуючись пунктом 1 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), суд,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року).
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко
Н.А. Данилевич,
Судді Верховного Суду