ПОСТАНОВА
Іменем України

28 серпня 2018 року 
Київ
справа №825/3017/15-а
адміністративне провадження №К/9901/26715/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В.,           
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.10.2015 (суддя - Житняк Л.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015 (головуючий суддя - Мацедонська В.Е., судді: Грищенко Т.М.,                Лічевецький І.О.) у справі № 825/3017/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» (далі - ТОВ «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство») звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - Прилуцька ОДПІ) від 10.04.2015 №0000392202/146 частково (в частині господарських відносин з ТОВ «Шерон Груп») на суму 1104124,27 грн. та від 10.04.2015 №0000382202/145 повністю.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.10.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Прилуцька ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.10.2015, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015 та прийняти у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Прилуцькуа ОДПІ посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 139, 198 Податкового кодексу України.  

Так, відповідач зазначає, що враховуючи податкову інформацію щодо ТОВ «Шерон Груп», а також вимоги законодавчих норм, первинні документи складені позивачем за наслідками господарських операцій із зазначеним контрагентом складені з порушенням, у зв'язку з чим не підтверджено факт здійснення таких господарських операцій та відсутні підставі для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту та валових витрат вартості придбаних послуг. 

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, Прилуцькою ОДПІ проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, про що складено акт від 07.04.2015 №167/22-37139103.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем, зокрема, встановлено порушення                           ТОВ «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» підпунктів 138.10.2, 138.10.3, пункту 138.10, пунктів 138.1, 138.2, 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено податок на прибуток за 2013 рік в сумі 157102,00 грн. та також завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2014 рік в сумі 1256554,00 грн.;    пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті198 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено ПДВ на загальну суму 204071,00     грн. з огляду на неправомірне формуванням даних податкового обліку при придбанні послуг перевезення у ТОВ «Шерон Груп» за договором транспортного експедирування від 26.11.2013 №17-2611/13 з підстав непідтвердження реального характеру здійснених операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилався на довідку Прилуцької ОДПІ від 24.07.2014 №724/26-58-22-07-17/37480101 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Шерон Груп», в якій відображено висновок про відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів/послуг, не підтверджено задекларований ТОВ «Шерон Груп» за грудень 2013 року - січень 2014 року податковий кредит з ПДВ по контрагентам-постачальникам та не підтверджено задекларовані податкові зобов'язання з ПДВ за грудень 2013 року - січень 2014 року.. 
На підставі названого акту перевірки Прилуцькою ОДПІ 07.04.2015 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: №0000392202/146, згідно з яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток  у розмірі 1256554,00 грн.; №0000382202/145, згідно з яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 220760,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що господарські операції по придбанню позивачем послуг у спірного контрагента є реальними, фактично відбулися та безпосередньо пов'язані з власною господарською діяльністю, у зв'язку з чим прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень є неправомірним.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України  передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. 

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з  пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як з'ясовано судами, згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основною діяльністю ТОВ «Шерон Груп» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

26.11.2013 між ТОВ «Шерон Груп» (експедитор) та ТОВ «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» (клієнт) укладено договір транспортного експедирування №17-2611/13, відповідно до умов якого експедитор зобов'язується надавати Клієнту за плату послуги, пов'язані з перевезенням вантажу (зернові та олійні культури та продукти їх переробки) залізничним транспортом.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем подано до суду: додаток №1 від 08.01.2013 та зміни до додатку №1 від 09.01.2014, згідно якого кількість вагонів визначена - 84 шт.; податкові накладні; лист ТОВ «Шерон Груп» від 22.06.2015 №33 про підтвердження надання позивачу транспортно-експедиційних послуг та відображення господарських операцій в повному обсязі в бухгалтерському та податковому обліку з дотриманням вимог чинного законодавства; виписки по рахункам ТОВ «Шерон Груп», наданих залізницею; акти виконаних робіт/наданих послуг, акти приймання-здавання робіт; протоколи зважування; заявку на перевезення.

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

Прилуцькою ОДПІ, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. 

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На підтвердження того, що господарські операції між позивачем та його контрагентом мають розумну та економічну мету і спрямовані на отримання доходу позивачем подано копії контрактів від 16.04.2013 №16/04/2013 та від 28.05.2013  №28/05/2013, укладених між Latica International Limited (покупець) та ТОВ «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» (продавець), відповідно до умов яких продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити кукурудзу для кормових цілей, насипом, врожаю 2013 року, країна походження - Україна.

Згідно наявних в матеріалах справи накладних ТОВ «Шерон Груп» являється відправником вантажу, а вантажовласником є ТОВ «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство» та відповідно до акту приймання-передачі кукурудзи 3 кл. на кормові потреби від 08.02.2014 року між ТОВ «Прилуцьке хлібоприймальне підприємство»та Latica International Limited відправником зазначено ТОВ «Шерон Груп». Крім того, вантажними митними деклараціями підтверджується експорт кукурудзи на адресу одержувача Latica International Limited в порту Одеса, куди згідно залізничних накладних поставлявся товар позивача при зазначенні відправника ТОВ «Шерон Груп».

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його постачальник були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.
В свою чергу, судові інстанції правильно відхилили посилання органу державної фіскальної служби на податкову інформацію  щодо ТОВ «Шерон Груп» як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податків-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами Центральної ОДПІ під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що господарській операції між позивачем та його контрагентом здійснені відповідно до умов чинного законодавства, реальність яких підтверджується належним чином оформленими первинними документами, що містяться в матеріалах справи, а відтак з протиправністю прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.10.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду