ПОСТАНОВА
Іменем України

28 серпня 2018 року 
м. Київ
справа №307/3500/16-а
касаційне провадження №К/9901/2344/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 (головуючий суддя - Святецький В.В., судді: Довгополов О.М., Пліш М.А.) у справі № 307/3500/16-а за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Сумської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними порушеннями Сіленка Валерія Васильовича у справі про порушення митних правил від 23.11.2016 № 0503/80512/16, згідно з якою він визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн.
Тячівський районний суд Закарпатської області постановою від 15.05.2017 позов задовольнив повністю з підстави подання позивачем належних документів на підтвердження факту несправності транспортного засобу марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1, що, в свою чергу, обумовлює відсутність у його діях складу порушення митних правил.
Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 31.10.2017 постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.05.2017 скасував та прийняв нову - про відмову в задоволенні позову. 
ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 та залишити в силі постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.05.2017.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 95, 460, 470 Митного кодексу України, частини першої статті 69, статей 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції).  
Зокрема, наголошує, що суд першої інстанції, на відміну від суду апеляційної інстанції, правильно встановив, що автомобіль марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1, не був вивезений позивачем за межі митної території України не внаслідок його винних протиправних дій (умислу чи необережності), а в результаті аварії/непереборної сили, яка виникла незалежно від волі ОСОБА_1 та обумовила необхідність відновлення транспортного засобу. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.08.2016 о 15 год. 21 хв. через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС у режимі транзиту позивачем ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1.
У визначений частиною третьою статті 470 Митного кодексу України строк вказаний транспортний засіб ОСОБА_1 вивезений не був. Відповідно до досліджених судами доказів автомобіль вивезено позивачем через митний пост «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС 20.09.2016.
Наведене стало підставою для притягнення ОСОБА_1 згідно з постановою від 23.11.2016 № 0503/80512/16 до відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частиною третьою статті 470 Митного кодексу України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 95 Митного кодексу України встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Факт порушення терміну вивезення розглядуваного автомобіля за межі митної території України позивач не заперечує, проте вказує, що причиною порушення послугували обставини непереборної сили - несправність транспортного засобу, на підтвердження чого подано довідку від 20.09.2016 № 153, видану Приватним підприємцем ОСОБА_3, відповідно до якої автомобіль марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1, у період з 08.08.2016 по 20.09.2016 знаходився на техстанції «Форсаж», у зв'язку з виходом з ладу коробки передач; транспортний засіб не міг експлуатуватись до закінчення ремонту. Також, на підтвердження цієї обставини ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи акт виконаних робіт (видаткову накладну від 20.09.2016 № 153) та товарний чек від 20.09.2016.
Відповідно до частини першої статті 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
При цьому пунктом 5 Розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, передбачено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, є, окрім підтвердження обставин аварії/непереборної сили відповідними документами, повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб. 
Утім, як встановлено судом апеляційної інстанції, у матеріалах справи відсутні будь-які звернення та повідомлення в межах встановленого строку транзитного перевезення про обставин непереборної сили та неможливість вивезення автомобіля марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а оскарженого судового рішення - без змін. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 у справі № 307/3500/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                           Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк