ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2018 року 
Київ
справа №816/13/17
адміністративне провадження №К/9901/41920/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача – Юрченко В.П., суддів – Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу | ОСОБА_2
на постанову | Полтавського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року (суддя Л.О. Єресько)
та ухвалу | Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2017 року (колегія суддів: Л.О. Донець, А.П. Бенедик, Л.В. Мельникова)
у справі | №816/13/17
за позовом | ОСОБА_2
до | Миргородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області
про | визнання незаконними податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Миргородської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (надалі – ОДПІ), в якому просив, з врахуванням відмови та збільшення частини позовних вимог, визнати незаконними податкові повідомлення-рішення від 25 листопада 2016 року № 0021131302, № 0021161302; стягнути з відповідача понесені матеріальні збитки в сумі 18 584, 57 грн. та стягнути моральну немайнову шкоду в сумі 36126 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на безпідставність донарахування контролюючим органом суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та визначення суми грошового зобов'язання з військового збору з фізичних осіб, пені, оскільки відповідачем не доведено, що отримання позивачем у власність або володіння земельною часткою (пай) може дозволити будь-яким законним шляхом отримати його умовну оцінку вартості протягом одного календарного звітного року. Зазначав, що відповідач, зобов'язуючи сплатити податок за недійсну, умовну, нереалізовану оцінку вартості земельної частки (пай) фактично спричиняє значні моральні страждання. 
Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, яка ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2017 року залишена без змін, у задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що податковим органом правомірно визначено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» і донарахована сума військового збору, із застосуванням штрафних санкцій та пені.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказується на те, що відповідачем не доведено будь-яких правових відносин якими громадянин України, власник паю може заволодіти грошовою сумою визначеною для вирахування податку, або укласти будь-який договір (наприклад – договір довічного утримання) використавши умовну грошову оцінку. 
Від відповідача на адресу Суду надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, за змістом яких ОДПІ просить останню відхилити, а рішення суду першої та апеляційної інстанції залишити без змін. Заперечення мотивоване тим, що перевіркою встановлені порушення щодо неутримання позивачем податку з доходів фізичних осіб за 2014 рік в сумі 3087,82 грн. за 2015 – в сумі 7713,77 грн. у зв’язку із отриманим доходу у вигляді спадщини від фізичної особи, яка не є членом сім’ї першого ступеня споріднення. 
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність  підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного. 
Судами встановлено, що відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду від 11 червня 2014 року у справі №541/975/14-ц ОСОБА_2 отримав в спадщину земельну ділянку площею 2,3440 га з кадастровим номером НОМЕР_1, призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Миргородського міськрайоного управління юстиції Полтавської області Нечитайло Н.І. від 14 липня 2014 року № 14430943 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2,3440 га, з кадастровим номером НОМЕР_1, призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташовану на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 червня 2014 року №2/541/497/2014, за позивачем.
На запит відповідача від 18 жовтня 2016 року №518/9/16-20-13-01 управлінням Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області (лист №99-28-99.7-1856/16- 16 від 19 жовтня 2016 року) повідомлено, що вартість земельної ділянки становить - 61756,49 грн.
На запит відповідача від 16 травня 2016 № 1211/16-20-17-01-24 приватним нотаріусом ОСОБА_5 надано інформацію №550/01-16 від 21 травня 2016, згідно якої позивачем успадковані земельні ділянки, розташовані на території Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області: площею 2,4775 га з кадастровим номером НОМЕР_2, вартістю - 77137,72 грн. (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31 серпня 2015 року); площею 2,4262 га за кадастровим номером НОМЕР_3 вартістю - 77137,72грн. (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31 серпня 2015 року). Вказані земельні ділянки належали на праві власності померлому ОСОБА_6, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташовані на території Попівської сільської ради Миргородського районного суду Полтавської області.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не є для позивача членами першого ступеня споріднення.
Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (далі – ПК України) платником податку, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об’єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Підпунктом 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 ПК України визначено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Пунктом 164.1 ст. 164 ПК України зазначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
У відповідності до пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.
Згідно з п 174.3, п.174.4 ст. 174 Податкового кодексу України,особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.
Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини.
Нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.
Підпунктом "а" 174.2.1 та підпунктом 174.2.2 п. 174.2 ст. 174  ПК України визначено, що об'єкти спадщини - вартість власності, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковується за нульовою ставкою. Тоді як, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПК України членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.
Підпунктом 167.2 ст. 167 Податкового кодексу України встановлено ставку податку, яка становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом. 
Як встановлено ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних  ділянок  проводиться у разі, серед іншого, визначення розміру державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування  ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою   ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом.
За таких обставин, Верховний Суд погоджується із висновком судів попередньої інстанції, щодо обов’язку позивача зі сплати податку на доходи з фізичних осіб, у зв’язку з отриманням доходу у вигляді спадщини від фізичної особи, яка не є членом сім’ї першого ступеня споріднення, у розмірі: за 2014 рік – 3 087,82 грн., та за 2015 рік – 7 713,77 грн.
З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до Податкового кодексу України в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - платників податків.
Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Ставка збору, відповідно до пп. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX інші перехідні положення Податкового кодексу України, - становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується із висновками суду першої та апеляційної інстанції, що Законом прямо передбачено обов'язок позивача, як платника податку сплатити до бюджету відповідну суму військового збору.
Суд касаційної інстанції визнає, що суд першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,  
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2017 року - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

…………………

…………………

………………….

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва
С.С. Пасічник
Судді Верховного Суду