Постанова 
Іменем  України
 
26 вересня 2018 року
м. Київ
 
справа № 138/1847/17
провадження № 61-14828св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Хопти С. Ф.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну      скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» на постанову Апеляційного суду Вінницької області                   від 23 січня 2018 року у складі колегії суддів: Сала Т. Б., Ковальчука О. В., Якименко М. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні  2017 року  ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства    з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група»           (далі - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група») про розірвання договору оренди земельної ділянки. 
 
Позовна заява мотивована тим, що 16 травня 2013 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Рубін» (далі - ТОВ «Рубін») було укладено договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, загальною площею 3,6975 га, що розташована на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. 
 
Пізніше їй стало відомо, що у 2013 році ТОВ «Рубін» без її згоди передало право оренди вищевказаної земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Ексад» (далі - ТОВ «Ексад») на підставі договору про заміну сторони у договорі оренди земельної ділянки, який рішенням господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року, що набрало законної сили, визнано недійсним. Одночасно з цим їй стало відомо, що належна їй земельна ділянка на даний час знаходиться в оренді                                   ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» як правонаступника прав та обов'язків ТОВ «Рубін».
 
Позивач вважала, що оскільки відбулась ліквідація ТОВ «Рубін» й відповідно передача належної їй земельної ділянки третім особам без її згоди, то вона згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 783 ЦК України, статті 32 Закону України «Про оренду землі» має право вимагати розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки орендар не виконав обов'язки користувача земельної ділянки та без її дозволу передав земельну ділянку  у користування іншій особі.  
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 16 травня 2013 року між нею та        ТОВ «Рубін», правонаступником якого є ТОВ «СХК «Вінницька промислова група».
 
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області     від 01 грудня 2017 року у складі судді Київської Т. Б. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Рубін» не передавало в оренду спірну земельну ділянку ТОВ «Ексад», так як договір між ними преюдиційним рішенням суду визнано недійсним, цим же рішенням господарського суду встановлено, що земельна ділянка не передавалась і використовувалась ТОВ «Рубін». У подальшому ліквідація орендаря, тобто ТОВ «Рубін», не відбулася, а мало місце його реорганізація, що не є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. 
 
Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.
Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 16 травня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Рубін», правонаступником якого є                                         ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», право оренди за яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано 11 липня 2013 за номером запису 1618453, згідно із яким ОСОБА_4 передала, а ТОВ «Рубін» прийняло в оренду земельну ділянку, загальною площею 3,6975 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Стягнуто з ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 640 грн та за подання апеляційної скарги 704 грн.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішенням господарського суду від 30 червня 2017 року встановлено протиправність передачі земельної ділянки, належної позивачу, третім особам без згоди орендодавця, припинення орендарем господарської діяльності з цільового використання земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку, що виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.
 
У касаційній скарзіТОВ «СХК «Вінницька промислова група», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове  рішення  та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Рубін» не передавало в оренду спірну земельну ділянку ТОВ «Ексад», оскільки рішенням господарського суду визнано недійсним укладений між ними договір, а тому цей договір не створює для позивача жодних правових наслідків. Реорганізація                          ТОВ «Рубін» передбачає перехід до правонаступника, ТОВ«СХК «Вінницька промислова група», прав та обов'язків припиненої особи.
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія      суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню.
 
Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, загальною площею 3,6975 га, що розташована на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
 
16 травня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Рубін» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 16 травня 2023 року.
 
Згідно з пунктом 9.3. договору оренди земельної ділянки орендар має право передати орендовану земельну ділянку або її частину іншій особі в суборенду за згодою з орендодавцем. 
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі. 
 
Аналогічні положення закріплені й у частині першій статті 32 Закону України «Про оренду землі».
 
Рішенням господарського суду Вінницької області від 30 червня 2017 року, що набрало законної сили, установлено, що 30 грудня 2013 року ТОВ «Рубін» передало право оренди зазначеної вище земельної ділянки ТОВ «Ексад» на підставі договору про заміну сторони у договорі оренди землі.
 
Цим же рішенням господарського суду за позовом ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», як правонаступника ТОВ «Рубін», визнано недійсним вищевказаний договір про заміну сторони у договорі оренди землі              від 30 грудня 2013 року з додатками, який укладений між ТОВ «Рубін» та   ТОВ «Ексад», щодо земельних ділянок, які, у тому числі, знаходяться на території Тропівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
 
Ухвалюючи таке рішення, господарський суд виходив із того, що                          ТОВ «Рубін» фактично не укладало договір про заміну сторони у договорі оренди землі від 30 грудня 2013 року, не передавало ТОВ «Ексад» земельні ділянки, які були предметом договорів оренди, а самостійно їх обробляло, сплачуючи орендну плату орендодавцям. 
 
Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
 
Отже, преюдиційним рішенням суду доведено, що умови договору        оренди земельної ділянки між позивачем та ТОВ «Рубін» не порушувались; ТОВ «Рубін» самостійно використовувало земельну ділянку й сплачувало позивачу орендну плату. Таким чином, право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, порушено не було. 
 
Доводи позивача про ліквідацію орендаря, тобто ТОВ «Рубін», як підставу для задоволення позову та розірвання договору оренди земельної ділянки, також не знайшли свого підтвердження. 
 
Формами припинення юридичних осіб є ліквідація або реорганізація.
 
Ліквідація - це припинення існування юридичної особи шляхом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
 
Реорганізація - це припинення юридичної особи з подальшим правонаступництвом (переходом прав і обов'язків від однієї юридичної особи до іншої), шляхом злиття, приєднання, поділу або перетворення (частина перша статті 104 ЦК України).
 
Судом установлено, що 01 листопада 2016 року загальними зборами учасників ТОВ «Рубін» було прийнято рішення, оформлене протоколом          № 01/11, про реорганізацію ТОВ «Рубін» шляхом приєднання до                            ТОВ «СХК «Вінницька промислова група».
 
Відповідно до пункту 1.3 Статуту ТОВ «СХК «Вінницька промислова група»       у новій редакції, затвердженого рішенням загальних зборів учасників          від 09 лютого 2017 року, оформленого протоколом № 09/02/17,                        ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» є правонаступником ТОВ «Рубін».
 
10 лютого 2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було внесено запис про припинення ТОВ «Рубін» у результаті приєднання до                                          ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», де останнє зазначено як правонаступник прав та обов'язків ТОВ «Рубін».
 
Згідно передавального акта, затвердженого зборами під час приєднання, ТОВ «Рубін» передало, а ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» прийняло зобов'язання перед кредиторами ТОВ «Рубін» по оренді земельних ділянок «паїв» у кількості 1 354 особи.
 
10 лютого 2017 року представниками ТОВ «Рубін» та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» було складено три акти приймання-передачі договорів оренди ділянок, що розташовані на території Плосківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, Сугаківської та Тропівської сільських рад Могилів-Подільського району Вінницької області. Згідно вказаних актів ТОВ «Рубін» передало, а ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» прийняло 1 613 договорів оренди землі.
 
Отже, ліквідація орендаря, тобто ТОВ «Рубін», не відбулася, а мало місце його реорганізація у формі приєднання, що також встановлено преюдиційним рішенням господарського суду. 
 
Пунктом 12.6 договору оренди земельної ділянки від 16 травня 2013 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Рубін», закріплено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору.
 
Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи       (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
За таких обставин висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки є неправильним та таким, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону.
 
Посилання суду апеляційної інстанції на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 12 лютого 2014 року № 6-161цс13, безпідставні, так як у тій справі Верховний Суд України встановив, що орендар не використовував земельну ділянку за призначенням згідно з договором оренди, не сплачував орендну плату, яку сплачувала інша юридична особа, якій орендар передав земельну ділянку у суборенду. У справі, яка Верховним Судом переглядається, доведено абсолютні інші фактичні обставини, а саме орендар самостійно використовував земельну ділянку, сплачував орендну плату орендодавцю, а договір про заміну сторони у договорі оренди землі від 30 грудня 2013 року визнано недійсним преюдиційним рішенням господарського суду. 
 
Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що фактичної передачі спірної земельної ділянки від ТОВ «Рубін» до ТОВ «Ексад» ні у 2013 році,        ні у подальшому не відбулося. Використовуючи земельну ділянку за призначенням та сплачуючи орендну плату позивачу, яка отримувала цю плату та не заперечувала проти цього, ТОВ «Рубін» згодом було реорганізовано шляхом приєднання до ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», а не, як стверджувала позивач, ліквідовано, що не є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. 
 
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому з огляду на положення статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову апеляційного суду і залишає в силі рішення суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю                                  «СХК «Вінницька промислова група» задовольнити.
 
Постанову Апеляційного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року скасувати, рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області  від 01 грудня 2017 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    С. Ф. Хопта
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
                                                                                                            Б.І. Гулько
 
Є. В. Синельников
 
Ю. В. Черняк