Постанова
Іменем України 
 
20 вересня 2018 року
м. Київ
 
справа № 175/2661/16-ц
 
провадження № 61-1762св17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СинельниковаЄ. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивач - приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім»,
відповідач - ОСОБА_4,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Максюти Ж. І., від 28 листопада 2017 року,
В С Т А Н О В И В :
У липні 2016 року приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ«Київський страховий дім») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Свої вимоги ПрАТ«Київський страховий дім» мотивувало тим, що укладений між сторонами поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не набрав чинності на час скоєння ДТП відповідачем, оскільки страхувальником не було сплачено страхового платежу.
Посилаючись на порушення умов договору страхування, позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, які просив задовольнити.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, у складі судді Шабанова А. М., від 19 липня 2017 року вимоги ПрАТ «Київський страховий дім» задоволено. Визнано недійсним поліс № АЕ3653474 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на дату складання полісу № АЕ3653474 та на дату скоєння ДТП оплата страхового платежу не була проведена, що в силу положень статті 18 Закону України «Про страхування» та положень статті 983 ЦК України свідчить про те, що договір страхування не набрав чинності.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської областівід 28 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задоволено. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року скасовано та увалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Київський страховий дім».
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що спірний договір є вчиненим у письмовій формі і підстави щодо встановлення його недійсності відсутні. Той факт, що згідно статті 983 ЦК України, статті 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, не свідчить про недійсність договору, а лише свідчить про те, що він не набрав чинності. До того ж апеляційним судом встановлено, що відповідно до пункту 10 страхового полісу № АЕ8947215 страховий платіж у сумі 407, 08 грн було сплачено 14 травня 2016 року.
У касаційній скарзі ПАТ «Київський страховий дім» просить скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року та залишити в силі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 998 ЦК України договір страхування визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку. На дату складання полісу № АЕ 3653474 від 14 травня 2015 року оплата не була проведена. Вказане свідчить, що і договору страхування станом на 18 травня 2017 року (дата страхового випадку) не було укладено.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Судами встановлено, що14 травня 2015 року між сторонами було укладено договір страхування - поліс № АЕ3653474 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб - автомобіль «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1, строком дії з 15 травня 2015 року до 14 травня 2016 року (а. с. 6).
18 травня 2015 року о 09.15 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ГАЗ?3302», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по дорозі з с. Миколаївка в напрямку автодороги «Знам'янка-Луганськ-Ізварине», здійснюючи маневр, не впевнившись у його безпечності, зіштовхнувся із автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався у попутному напрямку по правій смузі руху. 
19 травня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із повідомленням про ДТП (а. с. 7).
Відповідно до цивільного позову від 05 листопада 2016 pоку у кримінальному проваджені № 12015040440001054 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, ОСОБА_6 звернувся з майновими вимогами до страховика у зв'язку з настанням страхового випадку (а. с.16-19).
Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). 
Відповідно до частини другої статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частинами першою і другою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до статті 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 998 ЦК України передбачено, що договір страхування визнається недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку.
За правилами статті 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що момент укладення договору може не збігатися із моментом набрання ним чинності (у даному випадку після внесення страхового платежу), однак несплата страхового платежу не є підставою для визнання його недійсним з підстав заявлених позивачем.
Апеляційним судом встановлено, що відповідно до пункту 10 страхового полісу № АЕ8947215 страховий платіж у сумі 407, 08 грн внесено 14 травня 2016 року. 
Пункт 10 полісу не містить даних щодо години, хвилин, номеру і виду платіжного документу (квитанція, прибутковий ордер тощо), які б засвідчували сплату страхового платежу, але ці дані вносились у страховий поліс уповноваженою особою страховика. Страховий поліс підписаний уповноваженою особою страхової компанії та скріплений печаткою, правильність даних, внесених до нього, не оспорювалась. 
Із урахуванням зазначеного, апеляційним судом зроблено правильний висновок відносно того, що спірний договір є вчиненим у письмовій формі, містить відомості, які внесенні уповноваженою особою страховика, про належну сплату страхового платежу, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду. Судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України, у редакції чинній на момент розгляду справи). 
Апеляційний суд, із урахуванням заявлених позовних вимог та обставин справи, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи касаційної скарги та зміст оскарженого судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді | Є. В. Синельников
| О. В. Білоконь
| С. Ф. Хопта