ПОСТАНОВА
Іменем України

03 жовтня 2018 року 
Київ
справа №752/11857/17
адміністративне провадження №К/9901/25490/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача Бевзенка В.М., 
суддів - Шарапи В.М.,  Данилевич Н.А., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року (прийняту у складі судді Чередніченко Н.П.)
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року (прийняту у складі колегії суддів Василенка Я.М., Вівдиченко Т.Р., Костюк Л.О.)
у справі №752/11857/17
за позовом ОСОБА_2
до Прокуратури Автономної Республіки Крим 
про визнання відмови незаконною, 
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
До суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати відмову відмову у задоволенні запиту на інформацію незаконною у зв'язку з порушенням Закону України "Про доступ до публічної інформації мотивуючи свої вимоги тим, що ним 19 травня 2017 року було подано запит до прокуратури Автономної Республіки Крим з проханням надати для ознайомлення копії повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 442 Кримінального кодексу України, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Однак 26 травня 2017 року позивачу було надано відповідь, якою відмовлено в задоволенні запиту, оскільки доступ до вказаної інформації містить таємницю досудового розслідування.
Вважає вказану відмову протиправною та просить зобов'язати посадову особу прокуратури Автономної Республіки Крим надати позивачу для ознайомлення копії повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 442 Кримінального кодексу України, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанції
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року залишено без змін постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року, якою у задоволені позовних вимог відмовлено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву до неї
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій у своїх рішеннях норм матеріального та процесуального права, вважає їх незаконним та необґрунтованим, просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
19 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури та підтримання державного обвинувачення АР Крим з Інформаційним запитом щодо надання для ознайомлення копії повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 442 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
26 травня 2017 року позивачу було надано відповідь якою, відмовлено у задоволенні вказаного запиту, оскільки запитувана позивачем інформація містить таємницю досудового розслідування.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, в провадженні Прокуратури Автономної Республіки Крим 18 травня 2017 року у межах кримінального провадження за фактом насильницького переселення представниками органів державної влади СРСР протягом травня-липня 1944 року представників кримськотатарського народу, а також представників інших національних груп з території Кримської АРСР до непристосованих для проживання районів Башкирської АРСР, Марійської АРСР та інших областей РРФСР, Узбецької РСР та Казахської РСР з метою часткового їх фізичного знищення повідомлено про підозру ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 442 Кримінального кодексу України.
Також судами попередніх інстанцій встановлено, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні триває досудове розслідування.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Суд переглядає рішення судів попередніх інстанцій в межах, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства.

За змістом частини другої   статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації"  дія цього Закону  не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Відповідно до частини першої  статті 222 Кримінального процесуального кодексу України, відомості досудового розслідування можуть бути розголошені з дозволу слідчого або прокурора у конкретному кримінальному провадженні і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
Види інформації з обмеженим доступом (конфіденційна, таємна та службова) визначено у  Законах України "Про доступ до публічної інформації"  та  "Про інформацію".
Частиною першою  статті 8 Закону України "Про доступ до публічної інформації"  встановлено, що таємна інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої  статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачувану законом таємницю.
Беззаперечним є висновок про те, що вказана інформація є публічною, але оскільки вона є таємною, то доступ до неї обмежений. Разом із цим логічним є висновок, що публічною також є інформація, яка містить таємницю досудового розслідування. Тобто в розумінні цього   Закону  до публічної інформації віднесено інформацію стосовно досудового розслідування. Досудове розслідування завжди є формою процесуальної діяльності відповідних суб'єктів владних повноважень.
Виходячи з загальних засад права, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це певна форма його поведінки, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов'язків і згідно з законодавством України.
Аналізуючи вищенаведені положення Законів та встановлені обставини справи, суди попередніх інстанцій зробили правильний та обґрунтований висновок, що відповідачем не допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання позивачу відповіді на його звернення, так як запитувана інформація містить відомості досудового розслідування, надання її здійснюється в порядку, встановленому  Кримінальним процесуальним кодексом України, в матеріалах даної справи відсутні докази наявності у позивача необхідного дозволу слідчого або прокурора у відповідному кримінальному провадженні на розголошення відомостей досудового слідства по такому кримінальному провадженню, а також докази щодо представництва позивачем інтересів сторін у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального  права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.  
Отже, судом першої та апеляційної інстанцій було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 242, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2. Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року залишити  без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.
Суддя-доповідач В.М.Бевзенко
Судді                                                                                          В.М.Шарапа
                                                                                          Н.А.Данилевич