Постанова
Іменем України
06 листопада 2018 року
м. Київ
справа № 645/4948/17                                                                                              провадження № 51-6729 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,                                                          захисника                                                ОСОБА_6 ,                                                                       в режимі відеоконференції                                                                                      обвинуваченого                              ОСОБА_7 ,                                                                       
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016220460002972.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 09 листопада                  2017 року внесено виправлення в ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2017 року про залучення обвинуваченому ОСОБА_7 на окрему процесуальну дію захисника, у вступній частині ухвали виключено сторону кримінального провадження: захисника обвинуваченого ОСОБА_7 – адвоката ОСОБА_6 , який не був присутній в підготовчому судовому засіданні 08 листопада 2017 року.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу місцевого суду про виправлення описки.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує,                   що ухвала про виправлення описки може бути оскаржена в апеляційному порядку, а тому апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження. 
В доповненнях до касаційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про призначення йому додаткового захисника – Фар?яба Фархада, а також проведення касаційного розгляду колегією у складі семи суддів. За результатами касаційного розгляду просить закрити кримінальне провадження у зв`язку                       з відсутністю доказів для доведення його винуватості у вчиненні злочину.
Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою касаційну скаргу.
Захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу обвинуваченого.
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
Згідно ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню           в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав,                   з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК.
Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу місцевого суду про виправлення описки, вказаних вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд дотримався.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 379 КПК ухвалу суду про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень може бути оскаржено.                                Разом із тим, указана норма не містить жодних положень щодо порядку такого оскарження, у тому числі з урахуванням інстанції  суду, який постановив таку ухвалу. У зв`язку з цим буквальне філологічне тлумачення може призвести до явно абсурдного висновку, що оскарженню підлягають взагалі будь-які ухвали про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень, навіть якщо вони постановлені Верховним Судом, рішення якого за загальним правилом остаточні та оскарженню не підлягають. Не містять положення                      ч. 3 ст. 379 КПК при їх буквальному філологічному тлумаченні й відповіді на питання про те, в якому порядку мали б оскаржуватися відповідні ухвали апеляційних судів, вищого спеціалізованого суду (у випадку його створення) та Верховного Суду – в апеляційному чи касаційному.
За таких обставин, зміст положень ч. 3 ст. 379 КПК підлягає з`ясуванню за допомогою інших методів тлумачення, зокрема, логічного та системного.     
Ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її «похідним» характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок (або відмову у внесенні таких виправлень). Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди обумовлений змістом судового рішення, до якого вносяться виправлення, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження                         в апеляційному порядку чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно             з оцінкою змісту виправленого судового рішення.
У зв`язку з цим, логічно зробити висновок, що оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватись в тому ж порядку,                                    як і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Аналогічний висновок необхідно зробити й щодо ухвали про відмову у внесенні виправлень. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднане із наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд при постановленні ухвали про внесення виправлень у судове рішення вийшов за межі наданих законом повноважень. 
Так, відповідно до ст. 314, ч. 2 ст. 392 КПК ухвала підготовчого судового засідання про залучення у кримінальному провадженні захисника окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.                                  При цьому рішення про виправлення описки судом прийнято в межах процедури, передбаченої ст. 379 КПК. 
Отже, оскільки ухвала Фрунзенського районного суду міста Харкова від                         08 листопада 2017 року про залучення обвинуваченому ОСОБА_7 захисника оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, то так само не підлягає окремому апеляційному оскарженню й ухвала суду про виправлення описки                    у зазначеному судовому рішенні.
Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв у відповідності з приписами ч. 4 ст. 399 КПК. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.
Необґрунтованими колегія суддів вважає й доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені у доповненнях до касаційної скарги.  
Відповідно до ст. 49 КПК у визначених законом випадках суд залучає до участі                            у кримінальному провадженні захисника шляхом надання доручення відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням. Однак суд не наділений повноваженнями на призначення обвинуваченому конкретно визначеного захисника. Крім того, належний захист інтересів обвинуваченого в суді касаційної інстанції забезпечено участю адвоката ОСОБА_6 .   
За загальним правилом, передбаченим у ст. 31 КПК, кримінальне провадження            в касаційному порядку здійснюється колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі трьох суддів. Підстави для здійснення касаційного розгляду колегією у складі семи суддів відсутні.
Питання доведеності винуватості ОСОБА_7 у висунутому йому обвинуваченні                  в даному випадку не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому вимоги обвинуваченого про закриття кримінального провадження за результатами касаційного розгляду є безпідставними.
За таких обставин, касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2017 року залишити без зміни, а касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                            ОСОБА_3