ПОСТАНОВА
Іменем України

07 листопада 2018 року 
Київ
справа №630/830/16-а
адміністративне провадження №К/9901/38465/18
                                                                 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу | ОСОБА_2
на постанову | Люботинського міського суду Харківської області від 08.08.2017(суддя - О.О. Малихін)
на ухвалу | Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017(колегія суддів: Т.С. Перцова, С.В. Дюкарєв, С.П. Жиглій)
у справі | № 630/830/16-а
за позовом | ОСОБА_2
до | Херсонської митниці ДФС (далі - ДФС, митний орган), в.о. начальника Херсонської митниці ДФС Черкунова Віталія Івановича
про | скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, у якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0709/50800/15 від 28.01.2016, прийняту в.о. начальника Херсонської митниці ДФС України, про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження у справі про порушення митних правил закрити за відсутністю в діях позивача ознак порушення митних правил.
Обґрунтовуючи позов вказав, що визначений щодо нього розмір штрафу є передчасним, адже він лише використовував кузов транспортного засобу, тому не міг знати про те, хто саме та в якому режимі ввіз транспортний засіб на територію України. Як наголошує позивач, у нього не було прямого умислу на вчинення будь-яких порушень митних правил, оскільки він не був ані власником вказаного вище транспортного засобу, ані особою, відповідальною за дотримання митного режиму. 
Постановою Люботинського міського суду Харківської області від 08.08.2017, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017, у задоволені позову відмовлено, оскільки ним не були вчинені дії по розмитненню, придбаного кузову автомобіля, що був тимчасово ввезений нерезидентом на митну територію України, для власного використання.  
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач  подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Серед наведеного вказується на те, що він не є суб'єктом, визначеного щодо нього, правопорушення, адже не ввозив автомобіль на митну територію України та не міг знати, що такий автомобіль був ввезений нерезидентом з порушеннями правил митного законодавства України. При цьому зауважив, що судами попередніх інстанції не була надана правова оцінка в обґрунтування суми штрафної санкції, яка вираховується із необхідної до сплати суми митних платежів, які не були встановлені. Постанова про порушення митних правил, була ухвалена після спливу строку на застосування адміністративного стягнення, так як правопорушення було виявлене 11.07.2015, про зафіксовано протоколом, який не містить даних про місце та час вчинення порушення митних правил. 
У письмових запереченнях на касаційну скаргу, які надійшли ще до Вищого адміністративного суду України, ДФС просить її залишити без задоволення, а оскаржувані нею рішення - без змін.
          Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи й правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
          Судами встановлено, що 11.07.2015 року працівниками Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби на КПВВ «Чонгар» був зупинений автомобіль «Mersedes-Benz Vito 108», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, через невідповідність номеру шасі на автомобілі НОМЕР_2 з номером шасі НОМЕР_3, зазначеним у свідоцтві НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу. 
Така невідповідність номерів шасі була виявлена після пред'явлення водієм ОСОБА_2 одразу двох документів: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль «Mersedes-Benz Vito 108», державний номер НОМЕР_1, та технічного паспорту SERIA НОМЕР_5 на автомобіль «Mersedes-Benz V 220» з державним номером НОМЕР_6, виданого Республікою Польща. 
Судами встановлено, що вказаним обставинам передував факт придбання позивачем кузова автомобіля «Mersedes-Benz V 220», який привезений з Польщі громадянкою Республіки Польша ОСОБА_3 та встановлено на власний автомобіль, що згорів внаслідок пожежі.
20.11.2015 уповноваженою посадовою особою Херсонської митниці ДФС за даним фактом на підставі пункту 2 частини першої статті 491 Митного кодексу України (далі - МК України, тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) відносно позивача ОСОБА_2 складено протокол про порушення митних правил № 0709/50800/15 (далі - протокол).
За результатами розгляду справи про порушення митних правил в.о. начальника Херсонської митниці ДФС України Черкуновим В.І. прийнято постанову в справі про порушення митних правил № 0709/50800/15 від 28.01.2016 (далі - постанова), якою визнано громадянина України ОСОБА_2 винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 556135 грн. 62 коп., так як він користуючись автомобілем, що був ввезений на митну територію України нерезидентом для власного користування, не здійснив  митні процедури у визначеному МК України порядку.   
          Вирішуючи питання законності вказаної постанови, суди погодились про допущене позивачем порушення вимог МК України під час не розмитнення придбаного кузову автомобіля, який був ввезений на митну територію нерезидентом в силу особливостей митного режиму «тимчасове використання».   
Разом з тим, касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу позивача в межах її доводів, вважає висновки судів попередніх інстанцій про законність зазначеного рішення передчасними, та такими, що зроблено без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.
Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України передбачені статтею 380 МК України, якою визначено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом (частина перша).
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб (частина друга).
Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів (частина п'ята).
У відповідності до вимог статті 485 МК України використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Разом з тим, об'єктивна сторона вчиненого позивачем правопорушення, на думку Верховного Суду може бути доведена за умови дослідження об'єкту відповідного правопорушення, як одного з елемента складу правопорушення. 
Зокрема, суди попередніх інстанцій, на підставі встановлених фактичних обставин по справі, встановили,  що позивач протиправно, без законної на то підстави, - без сплати необхідних митних платежів, використав для власного блага кузов завезеного нерезидентом автомобіля у митному режимі «тимчасове використання». 
          При цьому правовою підставою такого висновку для митного органу став протокол, згідно якого, серед іншого, установлено невідповідність номеру шасі автомобіля, який належить позивачу із номером шасі, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію його автомобіля.
          Разом з тим, судами попередніх інстанцій, в порушення принципу офіційного з'ясування обставин справи не встановлені дійсні обставини справи. Зокрема, в матеріалах справи відсутні відомості щодо вартості придбаних позивачем шасі, та/або кузову відповідного автомобіля в нерезидента. Тобто, за змістом протоколу та письмових заперечень вбачається, що позивач придбав деталь не розмитненого автомобіля: кузов та/або шасі. Згідно постанови, вбачається що позивач придбав кузов. Оскільки розмір штрафних санкцій безпосередньо залежить від суми належної до сплати суми митних платежів, то важливо перевірити розрахунок суми штрафу. Так, в матеріалах справи наявна службова записка відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Херсонської митниці ДФС від 19.11.2015, що сума митних платежів яка підлягала б сплаті при проведені  митного оформлення транспортного засобу (а не кузова та/або шасі) становить (загальна) - 185378,54 грн.  
          В доповнення до наведеного судження, Верховний Суд зазначає, що згідно із вимогами Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, які затверджені Наказом Державної митної служби № 1118 від 17.11.2005 (далі - Правила) митне оформлення кузовів та шасі за кодами 87.06 та 87.07 згідно з УКТЗЕД, що ввозяться громадянами для вільного використання, здійснюється як митне оформлення зібраних ТЗ з урахуванням максимального об'єму циліндрів двигунів, що серійно встановлювалися на марках таких автомобілів відповідного року їх випуску.
          Згідно із Законом України «Митний тариф України (розділи XVII - XXI)» №2371-III від 05.04.2001 до групи 87 відносяться засоби наземного транспорту, крім залізничного або трамвайного рухомого складу, їх частини та обладнання. До  товарної групи 8706 00  віднесено, - шасі з установленими двигунами для автомобілів товарних позицій 8701 - 8705; до товарної групи  8707, - кузови (включаючи кабіни) для моторних транспортних засобів товарних позицій 8701 - 8705.    
          Надаючи буквального аналізу вказаним положенням, Верховний Суд приходить до висновку, що митним платежам, в даній справі, підлягають обкладенню кузов разом із шасі, як невід'ємні частини одного автомобіля.
Тобто, за відсутності належних доказів, які підтверджують факт придбавання позивачем кузова разом із шасі ввезеного нерезидентом автомобіля на територію України, не можливо здійснити вірний обрахунок штрафної санкції, застосованої до позивача, базою для вирахування якої служить сума митних платежів. 
При цьому згідно із статтею 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 276 МК України  платниками мита є: особа, на яку покладається обов'язок дотримання вимог митних режимів, які передбачають звільнення від оподаткування митом, у разі порушення таких вимог; особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу).
Положеннями статті 277 МК України передбачено, об'єктами оподаткування митом, серед інших, є товари, митна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за межі митної території України підприємствами;
Згідно із приписами пункту 1 частини першої статті 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита (у відсотках до встановленої бази оподаткування, стаття 280 МК України), є митна вартість товарів.
З урахуванням цього, слід зазначити, що відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як установлено судами і не заперечується відповідачами, спірною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 556135 грн. 62 коп. Зазначена сума визначена  митним органом із розрахунку митної вартості  транспортного засобу, ввезеного нерезидентом на територію України в спрощеному режимі, кузов якого, як встановлено у цій постанові, придбав позивач. Зокрема, визначено, що загальні митні платежі, які мали бути сплачені позивачем складають 185378 грн. 54 коп., в тому числі: ввізне мито - 8900 грн. 05 коп.; додатковий імпортний збір - 4450 грн. 02 коп., акциз 126298 грн. 64 коп.; ПДВ - 45729 грн. 83 коп.  
Однак, колегія суддів вважає, що він зроблений передчасно, оскільки, як зазначено в спірній постанові, позивач придбав лише кузов автомобіля, а з протоколу можна зробити висновок що кузов і шасі.  
Оскільки, суди попередніх інстанцій мають дослідити, що саме позивач придбав у нерезидента, - кузов, шасі, чи кузов разом із шасі та яка вартість придбаного позивачем товару.
Крім того, судам слід під час нового розгляду даної справи, необхідно  надати правову оцінку строку застосування до позивача відповідної штрафної санкції спірною постановою та її зміст, в частині що стосується місця складення та часу вчинення позивачем митних правил, так як відповідні доводи зазначені позивачем у касаційній скарзі та не можуть буди оцінені Верховним Судом, враховуючи відсутність повноважень встановлювати нові обставини.   
          Згідно з частинами першої, другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
          Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції допустили порушення норм процесуального права, не встановили фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
          Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 
2.          Постанову Люботинського міського суду Харківської області від 08.08.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 скасувати, а справу фнаправити на новий розгляд до Люботинського міського суду Харківської області.
3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду