Постанова
Іменем України                                        
 
17 жовтня 2018 року 
м. Київ
 
справа № 175/1350/16-ц
провадження № 61-21582св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А., 
суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І., 
 
учасники справи: 
заявник - ОСОБА_2,
суб'єкти оскарження: начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Півень СергійВолодимирович, головний державний виконавець примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельський Євген Сергійович, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шишкіна Олена Олегівна, відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції,  
 
розглянув у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня          2016 року у складі судді Воздвиженського О. Л. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року у складі колегії суддів:                      Максюти Ж. І., Макарова М. О., Демченко Е. Л., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на неправомірні рішення та бездіяльність посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області), заінтересовані особи: Півень СергійВолодимирович, Осельський Євген Сергійович, Шишкіна Олена Олегівна, відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції.
 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 28 травня 2014 року. 
 
18 березня 2016 року постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Осельського Є. С., затвердженою начальником ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ПівнемС. В., виконавче провадження                          зупинене на підставі пункту 1 частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження».
  
22 березня 2016 року він звернувся до начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Півня С. В. із проханням повідомити, де документи виконавчого провадження № 43733902, на які він та головний державний виконавець Осельський Є.С. посилаються у постанові від 18 березня 2016 року про зупинення виконавчого провадження № 43733902, а саме копія заяви до суду про роз'яснення судового рішення та документи, які б свідчили про те, що така заява направлялася до суду.
 
У зв'язку з відмовою начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області                   Півня С. В. надати відповідь на його звернення, а також у зв'язку з бездіяльністю начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ПівняС. В., головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області                Осельського Є. С. та старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шишкіної О. О. у виконавчому провадженні № 43733902, в результаті чого ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року залишається невиконаною, він змушений звернутися до суду з відповідною скаргою.
 
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірною постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області  Осельського Є. С. від 18 березня 2016 року про зупинення виконавчого провадження № 43733902 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року. 
 
Визнано неправомірним рішення начальника відділу ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Півня С. В. про затвердження 18 березня 2016 року постанови головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Осельського Є. С. від 18 березня 2016 року про зупинення виконавчого провадження № 43733902 із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року. 
 
Визнано неправомірною бездіяльність начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Півня С. В. щодо неналежного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року у виконавчому провадженні                 № 43733902.
 
Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шишкіної О. О. та головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Осельського Є. С. у виконавчому провадженні № 43733902 щодо невчинення виконавчих дій з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 28 жовтня 2013 року.
 
Зобов'язано головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Осельського Є. С.провести виконавчі дії у виконавчому провадженні                       № 43733902 з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року. 
 
Зобов'язано начальникаВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Півня С. В. забезпечити контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня        2013 року у виконавчому провадженні № 43733902.
 
Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що посадовими               особами ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області всупереч вимогам                     статей 11, 75 Закону України «Про виконавчу службу» не вчинено виконавчих дій з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року. Постанова головного   державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області                 Осельського Є. С. від 18 березня 2016 року про зупинення виконавчого               провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірною, оскільки ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року роз'ясненню не підлягає. 
 
Зазначені неправомірні рішення та бездіяльність посадових осіб ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у виконавчому провадженні є результатом бездіяльності начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Півня С. В., який всупереч вимогам статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» не припинив неправомірну бездіяльність державних виконавців та не зобов'язав їх провести виконавчі дії з примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 28 жовтня 2013 року у відповідності з вимогами статті 75 Закону України «Про виконавче провадження». 
 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відхилено. Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня                  2016 року залишено без змін.   
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши всі обставини справи, дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог скаржника про неправомірність рішення та бездіяльність посадових осіб ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, фактично зводяться до особистого тлумачення подій та цитування норм чинного законодавства. 
 
У березні 2017 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                           від 20 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області                   від 31 січня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про бездіяльність посадових осіб ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області є помилковими, оскільки останніми здійснювалися необхідні дії з примусового виконання судового рішення. Зупинення виконавчого провадження є законним, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» надано право державному виконавцю зупиняти виконавче провадження у випадку звернення до суду за роз'ясненням рішення суду.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції та надано строк для подання заперечень. 
 
У червні 2017 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргуВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, у яких заявник просить відхилити                           вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх                 інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки фактично зводиться до переоцінки доказів, яким суд надав належну оцінку. Висновок судів про те, що ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року роз'ясненню не підлягає, є правильним і відповідає положенням статті 221 ЦПК України, статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», а також постанові Пленуму Верховного Суду України  від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».  
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 
 
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про             внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного             процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У квітні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області не підлягає задоволенню із таких підстав.
 
Судами встановлено, що 28 травня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 4с-175/5077/13-ц, відповідно до якого старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Крайняка М. С. зобов'язано вжити всіх, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів щодо примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада    2012 року.
 
14 листопада 2014 року постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т. М. відкрите виконавче провадження із примусового виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року.
 
У подальшому ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року замінено боржника у виконавчому провадженні із старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Крайняка М. С. на Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ.
 
11 червня 2015 року постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т. М. на підставі вищезазначеної ухвали замінено боржника у виконавчому провадженні із старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Крайняка М. С. на Кіровський ВДВС Дніпропетровського МУЮ.
 
13 липня 2015 року відповідно до пункту 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевська Т. М. звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з поданням про заміну боржника у виконавчому провадженні із Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на ВДВС Дніпропетровського РУЮ.
 
У цей же день постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевською Т. М. виконавче провадження зупинене на підставі пункту 12 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року подання головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевської Т.М. задоволено, замінено боржника у виконавчому провадженні з Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на ВДВС Дніпропетровського РУЮ.
 
Однак ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня                      2015 року апеляційну скаргу ВДВС Дніпропетровського РУЮ задоволено, справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.
 
У подальшому ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року, яка набрала законної сили 14 грудня 2015 року, за результатами повторного судового розгляду подання головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Данилевської Т. М. задоволено, замінено боржника у виконавчому провадженні з Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на ВДВС Дніпропетровського РУЮ.
28 грудня 2015 року вищезазначена ухвала надійшла до ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, де була зареєстрована за вхідним № 7655. 
 
30 грудня 2015 року постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шишкіної О. О. на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2015 року замінено боржника у виконавчому провадженні з Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на ВДВС Дніпропетровського РУЮ.
 
Вказаною постановою ВДВС Дніпропетровського РУЮ встановлено строк для виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області   від 28 жовтня 2013 року протягом трьох днів із дати отримання цієї постанови.
 
30 грудня 2015 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області постанову старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шишкіної О. О. від 30 грудня 2015 року про заміну боржника у виконавчому провадженні направив для виконання до ВДВС Дніпропетровського РУЮ.
 
05 січня 2016 року постанова старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шишкіної О. О. від 30 грудня 2015 року про заміну боржника у виконавчому провадженні отримана ВДВС Дніпропетровського РУЮ.
 
ВДВС Дніпропетровського РУЮ проігнорував вимоги старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шишкіної О. О. визнати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року і вказане судове рішення не виконав. 
 
23 лютого 2016 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області направив ВДВС Дніпропетровського РУЮ повідомлення про необхідність з'явитися до державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області для дачі пояснень з приводу невиконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року у триденний строк із дня отримання постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Шишкіної О. О. від 30 грудня 2015 року про заміну боржника у виконавчому провадженні.
 
Вимоги ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 23 лютого 2016 року ВДВС Дніпропетровського РУЮ не виконав, ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року не виконав, жодних пояснень щодо причин невиконання вказаного судового рішення не надав.
18 березня 2016 року постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Осельського Є. С., затвердженою начальником ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Півнем С. В., виконавче провадження зупинено на підставі пункту 1 частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки 18 березня 2016 року державним виконавцем на адресу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області направлено заяву про роз'яснення рішення суду.
 
22 березня 2016 року у приміщенні ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та звернув увагу на те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутня копія заяви державного виконавця про звернення до суду за роз'ясненням судового рішення, а також будь-які документи, які б свідчили про те, що така заява направлялася до суду. У цей же день, ОСОБА_2 звернувся до начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Півня С. В. із проханням повідомити, де документи виконавчого провадження, на підставі яких зупинення виконавчого провадження.
 
Згідно з статтею 14 ЦПК України2004 року судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
 
Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 рокусторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
 
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) в редакції, чинній на час виникнення оспорюваних відносин,             виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та                  примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) ? це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
За частиною першою статті 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
 
Відповідно до положень статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
 
Судами встановлено, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року боржника зобов'язано особисто вчинити певні дії. 
 
Порядок примусового виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, передбачений статтею 75 Закону.
 
Статтею 387 ЦПК України 2004 рокувстановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
 
Суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився суд апеляційної                          інстанції, правильно виходили з того, що державними виконавцями у період                            із 05 січня по 18 березня 2016 року всупереч вимогам статей 11, 75 Закону не вжито достатніх та ефективних заходів для своєчасного примусового виконання                     ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                                      від 28 жовтня 2013 року, у зв'язку із чим вказане судове рішення залишається невиконаним.   
Відповідно до частини першої статті 83 Закону контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. 
 
Таким чином, суди попередніх інстанцій, з'ясувавши всі обставини                              справи, перевіривши докази, встановивши, що державними виконавцями не вчинено усіх дій, спрямованих на належне та повне виконання судового рішення, а відповідним начальником не вжито процесуальних чи фактичних дій стосовно забезпечення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання судового рішення, дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення скарги.
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути                      підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки                     вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального                та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин,     що в силу вимог статті 400 ЦПК Українивиходить за межі розгляду справи                     судом касаційної інстанції. Наведені у касаційних скаргах доводи були                               предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням                  відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка                     ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області  залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня                    2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | В. А. Стрільчук
Судді: | В. О. Кузнєцов
| С. О. Погрібний
| О. В. Ступак
| Г. І. Усик