Постанова
Іменем  України
 
11 жовтня 2018 року
м. Київ
 
справа № 490/6121/15-ц
провадження № 61-18031св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Темнікової В. І., Крамаренко Т. В., Шаманської Н. О.
ВСТАНОВИВ:
У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя.
Позов мотивовано тим, що 06 червня 2010 року між ним та ОСОБА_5 було укладено шлюб. З грудня 2009 року і до розірвання шлюбу вони разом з неповнолітньою донькою відповідача - ОСОБА_6 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство. 11 липня 2014 року шлюб з ОСОБА_5 було розірвано. Під час перебування у шлюбі ними було спільно набуте майно, а саме: мобільний телефон Nokia C5-06 вартістю 1 393,00 грн; м'ясорубка МЕ 657 вартістю 1 371,00 грн, міксер «Оріон» вартістю 281,00 грн; пилосос циклонний LG VK69164N вартістю 567,00 грн; контейнер металевий вартістю 46 000,00 грн; колекція армійських фляжок вартістю 14 000,00 грн, фотоапарат Canon EOS 5D Mark III вартістю 69 000,00 грн, бетонозмішувач «БСМ ВМ-140» вартістю             2 000,00 грн; комп'ютерний планшет Ipad 4 32 CB, вартістю 2 700,00 дихранів, що еквівалентно 16 424,00 грн; телевізор Philips 32 PFL3606H58, вартістю                    3 742 грн; пральна машина Whirlpool вартістю 3 131,00 грн; собака породи Кане-Корсо, вартістю 3 500,00 грн; два торгових павільйони вартістю                    4 000,00 доларів США кожен, що еквівалентно 191 520 грн. Після розірвання шлюбу все вищеперераховане майно залишилось у відповідачки. Також, позивач зазначив, що 23 серпня 2012 року у громадянина ОСОБА_7 ними був придбаний грузовий автомобіль Volkswagen T5, 2008 року випуску, за 15 900,00 доларів США, що еквівалентно 380 646 грн. Крім того, ним було зібрано колекцію армійських фляг з різних держав і періодів, яка потрапила до Національного реєстру рекордів України, про що свідчить відповідне свідоцтво, видане йому на творчий псевдонім ОСОБА_8. Також, у жовтні 2013 року ОСОБА_5 у заводчика ОСОБА_9 була придбана та подарована йому собака породи Кане-Корсо Італьяно за кличкою «Тамірлана», яка зареєстрована на його ім'я. Таким чином, ними було придбано спільного майна на загальну суму 733 575,00 грн. В первісному позові зазначав, що в період шлюбу було придбано також газову плиту Indesit та електричний бойлер.
Остаточно після уточнення позовних вимог просив суд: провести поділ спільного сумісного майна подружжя наступним чином. Виділити йому - ОСОБА_4 у власність: телевізор Philips 32 PFL3606H58 вартістю             3 742,00 грн; пральну машину Whirlpool вартістю 3 131,00 грн; колекцію армійських фляжок вартістю 14 000,00 грн, торговий павільйон НОМЕР_2 вартістю 4 000,00 доларів США, що еквівалентно 95 760,00 грн; контейнер металевий вартістю 46 000,00 грн; собаку породи Кане-Корсо Італьяно за кличкою «Тамірлана», вартістю 3 500,00 грн, враховуючи 1/2 вартості автомобіля Volkswagen T5 в сумі 190 323,00 грн, всього на загальну суму 356 456 грн. Виділити у власність ОСОБА_5: мобільний телефон Nokia C5-06, вартістю 1 393,00 грн.; м'ясорубку «МЕ 657» вартістю 1 371,00 грн, міксер «Оріон», вартістю 281,00 грн; пилосос циклонний LG VK69164N, вартістю 567,00 грн; фотоапарат Canon EOS 5D Mark III, вартістю 69 000,00 грн, бетонозмішувач «БСМ ВМ-140», вартістю 2 000,00 грн; торговий павільйон НОМЕР_3 вартістю                        4 000 доларів США, що еквівалентно 95 760 грн, комп'ютерний планшет Ipad 4 32 CB, вартістю 2 700,00 дихранів, що еквівалентно 16 424,00 грн; враховуючи 1/2 вартості автомобіля Volkswagen T5 в сумі 190 323,00 грн, всього на загальну суму 377 119,00 грн.
У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Позов мотивовано тим, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, ними було придбано зазначене останнім майно у позові, але деяке придбане за іншу суму ніж зазначив ОСОБА_4, а також і інше майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: колекція фляжок армійських вартістю 10 000,00 доларів США, або 230 000,00 грн; автомобіль Volkswagen T5 вартістю 60 000 грн; бетонозмішувач Forte 225 л вартістю 3 035,00 грн; газова автоматична колонка «Silena» вартістю 920 грн, яка знаходиться за місцем проживання ОСОБА_4; газова плита Indesit вартістю 2 000,00 грн, комп'ютерний планшет Іраd 4 32 Gb вартістю 2 700,00 доларів США, або                   62 100 грн; чохол до комп'ютерного планшету Іраd 4 вартістю 119 доларів США, що еквівалентно 2 737,00 грн, телефон мобільний Nokia С2 Magenta вартістю 594,00 грн; телефон мобільний «Nokia Asha 501» вартістю 777,00 грн. Таким чином, зазначила, що ними було придбано спільного сумісного майна подружжя на суму: 489 648,00 грн. На підставі зазначеного, ОСОБА_5 просила суд: виділити їй у власність: газову плиту Indesit вартістю 2 000,00 грн, телевізор Philips 32 PFL3606H58, вартістю 3 742,00 грн.; телефон мобільний Nokia C5-06 вартістю 1 393,00 грн; м'ясорубку «МЕ 657» вартістю 1 371,00 грн, міксер Оrion вартістю 281,00 грн; пилосос циклонний LG VK69164N вартістю 567,00 грн; пральну машину Whirpool AWE6415 вартістю 3 131,00 грн, а всього майна на суму  42 485,00 грн, враховуючи 1/2 вартості автомобіля Volkswagen T5 в сумі 30 000,00 грн, що вибув з володіння ОСОБА_5; 
виділити у власність ОСОБА_4: контейнер металевий вартістю                 46 000,00 грн, колекцію фляжок армійських вартістю 230 000,00 грн, фотоапарат Cаnon ЕOS 5D Магк III вартістю 69 000,00 грн, бетонозмішувач Forte 225 л вартістю 3 035,00 грн; бетонозмішувач «БСМ ВМ-140» вартістю           2 000,00 грн, газову автоматичну колонку Silena вартістю 920,00 грн, комп'ютерний планшет Іраd 4 32 Gb вартістю 62 100,00 грн; чохол до комп'ютерного планшету Іраd 4 вартістю 2 737,00 грн, телефон мобільний Nokia С2 Magenta вартістю 594,00 грн; телефон мобільний Nokia Asha 501 вартістю 777,00 грн, а всього майна на загальну суму 447 163,00 грн, враховуючи 1/2 частину вартості автомобіля Volkswagen T5 в сумі                   30 000,00 грн, що вибув з володіння ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5 509,40 грн, що відповідає 1/2 частині витрат на утримання Volkswagen T5, а також грошову компенсацію у розмірі                         404 678,00 грн до рівності часток у спільному сумісному майні подружжя, та судовий збір.
Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 липня                2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя - задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя задоволено частково. Судом вирішено провести розподіл спільного майна подружжя наступним чином: виділити у власність ОСОБА_4: мобільний телефон «Nokia С5-06» вартістю 1 393,00 грн, телевізор «Philips 32 PFL3606H58» вартістю 3 742,00 грн, м'ясорубку МЕ 657 вартістю 1 371,00 грн, пилосос циклонний вартістю                567,00 грн, всього на суму 7 073,00 грн; виділити у власність ОСОБА_5: собаку породи Кане-Корсо за кличкою «Тамірлана», вартістю 3 500,00 грн, пральну машинку Whirlpool вартістю 3 131,00 грн, міксер «Оріон», вартістю              281,00 грн, всього на суму 6 912,00 грн. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Volkswagen T5, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 102 578,56 грн. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на утримання автомобіля Volkswagen T5, державний номерний знак НОМЕР_1 у розмірі 5 509,40 грн та 80,50 грн різницю до рівності часток.
У задоволенні решти вимог за первісною позовною заявою та решти вимог за зустрічною позовною заявою було відмовлено та стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 641,07 грн, із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати у розмірі 1 008,00 грн. Крім того, стягнуто із ОСОБА_4 на користь держави недоплачену суму судового збору у розмірі 1 480,56 грн.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції поділив між сторонами майно, наявність якого було підтверджено належними доказами у справі. При цьому суд визначив вартість спірного автомобіля Volkswagen T5, 2008 року випуску, який на момент поділу було продано ОСОБА_5 за 60 000,00 грн, виходячи з висновку автотоварознавчої експертизи та середньоринкововї вартості автомобіля.
Крім того, суд дійшов висновку про необхідність виключення із зазначеного позивачем до розподілу майна металеві контейнери, оскільки вони придбавались відповідачкою до шлюбу для здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується товарними чеками від 20 травня 2010 року та від 12 квітня 2010 року, та договором оренди торгового місця.
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 липня 2016 року в оскаржуваній частині скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя та про часткове задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.
В порядку розподілу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_4: контейнер металевий вартістю 46 000,00 грн, колекцію армійських фляжок вартістю 14 000,00 грн, фотоапарат Canon EOS 5D Mark III вартістю                 69 000,00 грн, бетонозмішувач «БСМ ВМ-140» вартістю 2 000,00 грн, телефон мобільний Nokia Asha 501 вартістю 777,00 грн, телефон мобільний Nokia C2 Magenta вартістю 594,00 грн, газову автоматичну колонку Silena вартістю 920,00 грн, а всього на загальну суму 133 291,00 грн.
В порядку розподілу спільного майна подружжя виділено ОСОБА_5: мобільний телефон Nokia С5-06 вартістю 1 393,00 грн, м'ясорубку МЕ 657 вартістю 1 371,00 грн, міксер «Оріон» вартістю 281,00 грн, пилосос циклонний вартістю 567,00 грн, бетонозмішувач Forte 225 л вартістю 3 035,00 грн, комп'ютерний планшет Ipad 4 32 СВ вартістю 16 424,00 грн, чохол до комп'ютерного планшету Ipad 4 вартістю 2 737,00 грн, телевізор Philips 32 PFL3606H58 вартістю 3 742,00 грн, пральну машинку Whirlpool                        вартістю 3 131,00 грн, собаку породи Кане-Корсо за кличкою «Тамірлана» вартістю 3 500,00 грн, газову плиту Indesit, вартістю 2 000,00 грн, а всього на загальну суму 38 181,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 різницю вартості виділеного майна у сумі 47 555,00 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію                          1/2 частини суми, отриманої від реалізації автомобіля Volkswagen T5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 30 000,00 грн.
Рішення суду в частині стягнення з позивача на користь відповідачки половини витрат на утримання автомобіля у розмірі 5 509,70 грн, а також виключення із зазначеного до розподілу майна металевих контейнерів на загальну суму 191 520,00 грн сторонами не оскаржувалось та в апеляційному порядку не переглядалось.
Апеляційний суд з урахуванням роз'яснень, які викладені в пункті                             24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року              № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також частини першої статті 63, частини першої статті 65 СК України провів поділ майна подружжя враховуючи майно, існування якого суд першої інстанції вважав недоведеним. Крім того, визначаючи розмір компенсації від продажу автомобіля Volkswagen T5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, апеляційний суд виходив із фактичної ціни продажу - 60 000 грн. 
Собаку породи Кане-Корсо за кличкою «Тамірлана» апеляційний суд з урахуванням положень статті 180 ЦК України, а також враховуючи, що згідно з наданими суду доказами власником собаки є ОСОБА_5 з якою собака проживала тривалий час, було виділено у власність останній.
Фотоапарат Canon EOS 5D Mark III, а також колекцію армійських фляжок апеляційний суд виділив ОСОБА_4, судом враховано, що саме позивач займався колекціонуванням армійських фляжок, а фотоапарат використовувався ним у його професійній діяльності. 
У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій з урахуванням доповнень просить скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року та залишити в силі рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 липня 2016 року.   
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не з'ясував чи є в наявності все майно, яке було поділено між сторонами, а також, визначаючи розмір компенсації за відчужений ОСОБА_5 автомобіль Volkswagen T5, безпідставно не взяв до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи від 16 травня 2016 року, згідно з яким ринкова вартість відчуженого автомобіля становить 205 157,12 грн.
У квітні 2017 року ОСОБА_5 подала до суду заперечення на касаційну скаргу в яких зазначила, що рішення апеляційного суду відповідає встановленим у справі обставинам, суд дотримався принципу розподілу майна і рівності часток подружжя у спільному майні подружжя, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
19 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 
Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).
У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня                  2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Апеляційний суд, з урахуванням положень статей 60, 69, 70 СК України, здійснив поділ майна подружжя, врахувавши при цьому його вартість, а також інтереси сторін. Визначаючи розмір компенсації за продаж автомобіля  Volkswagen T5, 2008 року випуску, апеляційний суд обґрунтовано виходив із суми за яку його було відчужено, та яка підтверджена належними та допустимими доказами у справі. 
Доводи касаційної скарги про те, що судом не взято до уваги висновок автотоварознавчого дослідження необґрунтовані, оскільки вказаним висновком було встановлено не вартість спірного автомобіля, а вартість автомобіля Volkswagen T5, 2008 року випуску. 
Крім того, встановлюючи обсяг майна, яке підлягає поділу, апеляційний суд правильно керувався роз'ясненнями, викладеним у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з якими до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.
Таким чином, апеляційний суд розглянув дану справу, виходячи з наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Інші доводи касаційної скарги, зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, виходить за межі повноважень Верховного Суду. Встановлені у справі обставини не спростовують висновків апеляційного суду, тому не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін. 
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            В. П. Курило

В.М. Коротун

М.Є. Червинська