ПОСТАНОВА
Іменем України

16 жовтня 2018 року 
Київ
справа №572/2188/16-а
адміністративне провадження №К/9901/34566/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Гімона М.М.,  Мороз Л.Л., 
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області  Житомирського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів:  Охрімчук І.Г., Жизневської А.В., Моніча Б.С. від 29.11.2016 у справі №572/2188/16-а за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України    про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним  позовом до Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління ДАБІ у Рівненській області Тимощука Володимира Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №157-Ф від 09.06.2016 року.
Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 19.10.2016 року позов  задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №157-Ф від 09.06.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,5 ст.96 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 4250,00 грн.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції  матеріального та процесуального права, просить скасувати  судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Скаргу обгрунтовано тим, що містяться невідповідності дати складання протоколу про адміністративне правопорушення та вказує, що протокол вчасно не отримувала. Зазначає, що в постанові про адміністративне правопорушення зазначені помилкові реквізити, зокрема: місце народження та паспортні дані позивача.  
Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судами встановлено, що 25.05.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління ДАБІ у Рівненській області Тимощуком В.М. проведено позапланову перевірку правомірності проведення добудови до житлового будинку та будівництва господарських будівель у будинковолодінні ОСОБА_2, за результатами якої виявлено наявність порушень при проведенні будівництва, вимог п.1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п.2 таблиці 1 додатку 3.1 ДБН 360-92, про що складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та протокол про адміністративне правопорушення.
Участь ОСОБА_2 при здійсненні перевірки, підтверджується її особистим підписом в акті та не заперечується сторонами.
В протоколі повідомлено, що розгляд справи відбудеться 02.06.2016. За клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 09.06.2016, в свою чергу позивач брала участь у розгляді справи.
Постановою по справі про адміністративне правопорушення від 09.06.2016 року №157-Ф визнано ОСОБА_2 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,5 ст.96 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250,00грн.
Не погодившись з прийнятою постановою, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.279 КУпАП, а саме порядку притягнення до адміністратвиної відповідальності.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд, виходив з того, що   позивачем не заперечується  допущення порушення, а відповідачем дотримано порядок притягнення до адміністративної відповідальності.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Відповідно до ч. 5 ст. 96 КУпАП України виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не заперечується допущення порушення ст. 96 КУпАП, проте вказує на порушення порядку притягнення до відповідальності.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тощо.
Суд не приймає доводів позивача про те, що протокол датований та отриманий 25.06.2016, тобто після винесення постанови, оскільки його наявність   підтверджується при розгляді справи про адміністративне правопорушення 
Статтею 279 КУпАП передбачено, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Судами встановлено, що позивач при розгляді справи про адміністративне правопорушення 09.06.2016 була присутня.
Статтею 283 КУпАП передбачено реквізити постанови, зокрема відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування).
Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що  постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а технічні описки з приводу місця народження позивача чи дати видачі паспорту не унеможливлюють ідентифікацію особи, яка притягується до відповідальності.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення, а відтак постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик
М.М. Гімон 
 Л.Л. Мороз 
Судді Верховного Суду